Постанова
     Іменем України
 
Єдиний унікальний номер справи 761/27490/14	 	
Номер провадження: 22-ц/824/3389/2021	
Головуючий у суді першої інстанції І.В. Фролова	
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач        	
03 березня 2021 року                                                                                           місто Київ
                           Номер справи 761/27490/14
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
головуючого - Поливач Л.Д. (суддя - доповідач), 
суддів: Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. 
 
секретар судового засідання: Сіра Ю.М.
 
учасники справи:
заявник                                    ОСОБА_1 
заінтересована особа             державний виконавець Деснянського районного відділу 
                                                  державної виконавчої служби у місті Києві 
                                                  Центрального  міжрегіонального управління 
                                                  Міністерства юстиції України 
                                                  Колодчук Сергій Вікторович
заінтересована особа             ОСОБА_2 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 
 
на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2020 року, постановлену у складі судді Фролової І.В., в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва, відомості про дату складення повного судового рішення відсутні, -
 
в с т а н о в и в :
 
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Колодчука С.В., мотивованою тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року у справі №761/27490/14-ц позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини доходу ОСОБА_1 , щомісячно, починаючи з 17 вересня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2019 року у справі №761/43172/18 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, зміну порядку їх стягнення задоволено у повному обсязі. Змінено порядок стягнення та збільшено розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_1 , що стягуються на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року у справі №761/27490/14-ц на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , на тверду грошову суму у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня набранням рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Постановою Київського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року у справі №761/43172/18 апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 червня 2019 року в частині задоволення позовних вимог про збільшення розміру аліментів скасовано, ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_2 в цій частині відмовлено. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 червня 2019 року в частині зміни способу стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , змінено в частині визначення розміру аліментів з 3 000,00 грн. до 1 500,00 грн. щомісячно. Вказав, що 19.11.2019 ОСОБА_2 надала нотаріально посвідчену заяву про те, що вона як стягувач майнових претензій зі сплати аліментів до боржника немає. Проте, незважаючи на наявність заяви щодо відсутності будь-яких майнових претензій, боржник по виконавчому провадженні виконує рішення суду та кожного місяця сплачує аліменти в розмірі 1 500,00 грн.
Звернувшись до державного виконавця із заявою про отримання інформації щодо заборгованості по аліментам, останній 22.06.2020 надав йому розрахунок заборгованості від 01.06.2020, згідно виконавчого листа №761/27490/14-ц від 05.11.2018, виданого Шевченківським районним судом міста Києва, який не відповідає матеріалам виконавчого провадження та підлягає скасуванню. У даному розрахунку було зазначено, що станом на 01.09.2019 у ОСОБА_1 наявна заборгованість по аліментам у розмірі 62 810,97 грн. Однак, заявник вважає, що станом на 01.06.2020 у нього відсутня будь - яка заборгованість по сплаті аліментів, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_5 .
З урахуванням зазначеного, просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця щодо складання довідок розрахунків заборгованості по аліментах боржника від 02.09.2019 та від 01.06.2020 у виконавчому провадженні №57763108. Скасувати довідки про розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, складені 02.09.2019 та 01.06.2020 Деснянським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, щодо заборгованості ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №57763108. Зобов`язати державного виконавця зробити перерахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні №57763108 з урахуванням заяви ОСОБА_5 від 09.11.2019 року.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2020 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , через свого представника  ОСОБА_3 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити його скаргу на дії державного виконавця повністю, посилаючись на її незаконність, порушення судом норм процесуального права, невідповідність фактичним обставинам справи, що мають значення для справи по суті спору.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що суд безпідставно не взяв до уваги нотаріально завірену заяву ОСОБА_5 , яка свідчить про відсутність у нього боргу по сплаті аліментів станом на 09.11.2019, а тому розрахунок заборгованості від 01.06.2020 щодо наявності у нього боргу по сплаті аліментів станом на 01.09.2019 у розмірі 62 810,97 грн не відповідає матеріалам виконавчого провадження. Вважає, що вказана заява є підставою для розрахунку заборгованості по сплаті аліментів.
Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу заінтересовані особи не скористалися.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити з викладених підстав.
Представник ОСОБА_5 - адвокат Сацюк В.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважаючи її безпідставною, ухвалу суду просив залишити без змін як законну та обґрунтовану.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду від 15 жовтня 2014 року частково задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини доходу ОСОБА_1 , щомісячно, починаючи з 17 вересня 2014 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На виконання вказаного рішення суду, 05 листопада 2018 року Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист, який було пред`явлено до виконання.
З примусового виконання виконавчого листа від 05.11.2018 у справі №761/27490/14 відкрито виконавче провадження №57763108/1.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2019 року задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, зміну порядку їх стягнення.
Змінено порядок стягнення та збільшено розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_1 , що стягуються на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року у справі №761/27490/14-ц, у розмірі ј частини доходу ОСОБА_1 щомісячно на тверду грошову суму у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня набранням рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Постановою Київського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 червня 2019 року в частині задоволення позовних вимог про збільшення розміру аліментів скасовано, ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким ОСОБА_5 у позові про збільшення розміру аліментів відмовлено.
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 червня 2019 року в частині зміни способу стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на сина ОСОБА_4 , змінено в частині визначення розміру аліментів з 3 000,00 грн до 1 500,00 грн щомісячно. В іншій частині рішення суду залишено без змін.
У рамках виконавчого провадження №57763108/1, за заявою боржника ОСОБА_1 , 01.06.2020 державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Колодчуком С.В. проведено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів.
У вказаному розрахунку державним виконавцем зазначено, що згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 02.09.2019 ВП №57763108/1 станом на 01.09.2019 заборгованість по аліментам становить 62 810,97 грн. Загальний розмір заборгованості станом на 01.06.2020 становить 60 279,97 грн. 
Непогоджуючись із наданим державним виконавцем розрахунком по сплаті аліментів, ОСОБА_1 , як на підставу відсутності такої заборгованості, посилається на складену 09.11.2019 ОСОБА_5 заяву про відсутність майнових претензій з приводу оплати аліментів ОСОБА_1 по виконавчому провадженню №57763108/1, відкритому Деснянським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у м. Києві 26.11.2018 та виконавчого листа №761/27490/14, виданого 05.11.2018 на тепер та у майбутньому, та відсутність будь - яких інших фінансових, моральних претензій до ОСОБА_1 , яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Майдибурою О.В. Застосований державним виконавцем порядок розрахунку заборгованості ОСОБА_1 не оскаржується.
Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із відсутності підстав вважати, що вчинені дії державного виконавця щодо визначення розміру заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів та сам розмір заборгованості є такими, що не відповідають нормам чинного законодавства. Суд дійшов висновку, що викладені у скарзі обставини не знайшли свого підтвердження під час розгляду скарги.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Гарантією прав фізичних та юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.
Частинами першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.
Частиною восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Згідно з частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з частинами 4, 13 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.
Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 21 березня 2018 року №855/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 849/31801 «Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України», а саме пункту 4 розділу XVI «Особливості виконання рішень про стягнення аліментів» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України.
Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_1 не оскаржує розмір заборгованості, визначений державним виконавцем. А фактично не погоджується із самою наявністю такої заборгованості по сплаті аліментів, посилаючись на заяву ОСОБА_5 про фактичну відмову від отримання аліментів на утримання сина.
Проте, зазначене суперечить наведеним нормам закону.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що зміст заяви, наданої стягувачем на вимогу боржника, не дає підстав державному виконавцю здійснити перерахунок заборгованості по аліментам, який прирівняти до 00,00 грн, оскільки така заява не містить будь-яких відомостей щодо отримання ОСОБА_5 суми у рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів на утримання малолітнього сина. Сама ж , відмова стягувача від аліментів на тепер та у майбутньому, вчинена у такій формі яка не передбачена законом, стягувач за виконавчим провадженням виконавчий лист не забрала, заяву про закінчення виконавчого провадження не подала. 
Жодних мирових угод, за якими б були збережені інтереси дитини, між сторонами виконавчого провадження не укладалось, виконання зобов`язання з утримання дитини у інший спосіб, аніж сплата щомісячних грошових платежів, наприклад передача нерухомого майна у власність дитини в рахунок аліментів, боржником не здійснювалась.
Суд бере до уваги пояснення представника ОСОБА_5 , який пояснив суду, що зазначену вище заяву, ОСОБА_5 підписала під примусом с боку ОСОБА_1 , який утримував без згоди матері сина ОСОБА_4 і погоджувався повернути їй сина лише після підписання нею саме такої заяви. Переслідуючи мету, а саме повернення сина, ОСОБА_5 , поза своєю волею, підписала таку заяву. Боржник має заборгованість по сплаті аліментів і ця заборгованість ним  не виплачена.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що зазначена боржником заява не має правового значення для визначення розміру заборгованості боржника по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_4 .
Отже, при визначенні розміру заборгованості боржника по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , державний виконавець діяв у межах чинного законодавства та наданих йому повноважень, які не передбачають обов`язку брати до уваги заяву стягувача підписану під примусом, не підтверджену реальною сплатою заборгованості, а тому у державного виконавця не було підстав приймати до уваги під час здійснення розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів  нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_5 від 09.11.2019. 
Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності задоволення скарги, також не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, такі доводи є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам процесуального закону. Підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить. 
Доводи апеляційної скарги у своїй сукупності зводяться до невірного розуміння заявником вимог чинного законодавства.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.
Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції ухвалу суду першої інстанції залишає без змін, а апеляційну скаргу боржника без задоволення.
 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2020 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повна постанова складена 11 березня 2021 року.
 
Судді:
                                                                                                    Л.Д. Поливач
 
                                                                                                    А.М. Стрижеус
 
                                                                                                    О.І. Шкоріна