УХВАЛА

19 січня 2021 року 
м. Київ

справа №  905/1241/15 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Уркевича В. Ю.– головуючого, Мачульського Г. М., Краснова Є. В.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області
на рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2020 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2020 у справі
за позовом військового прокурора Донецького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 
до 1) Першотравневої районної ради Донецької області, 2) Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, 3) Кабінету Міністрів України, 4) Мангушської селищної ради, 5) Пенсійного фонду України,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-2 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області
про визнання незаконними рішень органів місцевого самоврядування та розпорядження Кабінету Міністрів України, визнання незаконним свідоцтв про право власності та відновлення правового становища,
ВСТАНОВИВ:
26.11.2020 (згідно з поштовими відмітками на конверті) Мангушське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі – Мангушське УПФУ) звернулось з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2020 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2020 у цій справі. Касаційна скарга надійшла до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 07.12.2020.
У касаційній скарзі Мангушського УПФУ міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з підстав несвоєчасного вручення постанови Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2020.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2020 касаційну скаргу Мангушського УПФУ передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Уркевич В. Ю. – головуючий (суддя-доповідач), Мачульський Г. М.,               Краснов Є. В.
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.12.2020 касаційну скаргу Мангушського УПФУ на рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2020 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2020 у справі № 905/1241/15 залишено без руху на підставі статті 292 Господарського процесуального кодексу України через оформлення касаційної скарги з порушенням вимог, встановлених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, а саме не наведено обґрунтування щодо застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду. Надано скаржнику строк для усунення недоліків до 11.01.2021.
Ухвалу від 21.12.2020 скаржником отримано 29.12.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
06.01.2021 (згідно з поштовими відмітками на конверті) Мангушське УПФУ на виконання зазначеної ухвали від 21.12.2020 подано заяву про усунення недоліків, яка надійшла до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 12.01.2021 із зазначенням норм права щодо яких відсутній висновок їх застосування та конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній. Також скаржником надано докази надсилання іншим учасникам справи копії касаційної скарги.
З огляду на те, що скаржником усунуто недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, тому відповідно до частини третьої статті 174 Господарського процесуального кодексу України вона вважається поданою у день первинного її подання та є такою, що відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з абзацом 1 пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
За пунктами 1, 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадках, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
При цьому, абзацом 2 пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
На обґрунтування підстав касаційного оскарження Мангушське УПФУ посилається на те, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми статті 23 Закону України «Про прокуратуру», статей 256, 261, 267 Цивільного кодексу України, без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 06.10.2020 у справі № 910/5562/19, від 26.05.2020 у справі                    № 912/2385/18, від 21.11.2019 у справі № 918/820/18, від 20.09.2018 у справі                № 924/1237/17 та від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17.
Окрім цього, Мангушське УПФУ зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема статей 1, 3 Закону Украйни «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» в частині доведення належними та допустимими доказами факту закріплення майна за військовими частинами, закладами, установами і організаціями Збройних Сил України та набуття ними статусу військового майна.
За приписами частин першої, четвертої статті 294 Господарського процесуального кодексу України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій повідомляється про дату, час і місце розгляду скарги, а також про витребування матеріалів справи. В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. 
Беручи до уваги обґрунтування скаржником підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а також те, що касаційна скарга відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на відсутність підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, колегія суддів вважає, що подані матеріали є достатніми для відкриття касаційного провадження у справі.
Крім того, Мангушське УПФУ заявляє клопотання про зупинення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2020 і постанови Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2020 у справі № 905/1241/15 до закінчення їх перегляду у касаційному порядку.
Розглянувши зазначене клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке.
Абзацом 2 частини четвертої статті 294 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії, якщо зупинити його виконання неможливо.
Частиною першою статті 332 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Клопотання про зупинення виконання (дії) судових рішень має бути мотивоване. У клопотанні заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим поворот виконання судових рішень у разі, якщо вони будуть скасовані.
Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, необхідності забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, а також осіб, які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки тощо.
При цьому застосування відповідних повноважень має бути обґрунтованим, а підстави вагомими та доведеними, оскільки у такому випадку інша сторона у справі (учасники справи), на користь якої таке рішення постановлене, буде обмежена у праві на задоволення своїх вимог.
Разом з тим в ухвалі про зупинення виконання (дії) судового рішення суд не вправі обґрунтовувати своє рішення припущеннями, суд має навести підстави для такого зупинення.
Касаційний суд не може ставити під сумнів законність судових рішень судів попередніх інстанцій на стадії вирішення питання про відкриття касаційного провадження тільки через те, що такі судові рішення оскаржено і скаржник вважає їх незаконними (з недоліками).
Крім того, суд касаційної інстанції враховує те, що необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.
Європейський суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (див. mutatis mutandis рішення у справі «Шмалько проти України» (Shmalko v. Ukraine) від 20.07.2004, № 60750/00, § 43)).
У клопотанні Мангушського УПФУ про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень зазначено про те, що у будь-який момент може бути скасовано державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке є предметом спору у даній справі та передано його іншому власнику, внаслідок чого Мангушське УПФУ позбудеться грошового забезпечення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, понесе матеріальні збитки та штрафні санкції з боку комунальних підприємств з якими укладені договори про надання послуг з централізованого водопостачання ті водовідведення, про постачання електричної енергії.
Проте у вказаному клопотанні не наведено належних доводів та обґрунтувань того, що захист прав скаржника, його свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. За таких обставин зазначене клопотання задоволенню не підлягає.
Відповідно до частини першої статті 295 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження.
Частиною третьою статті 301 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у суді касаційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Оскільки скаржником не пропущено строк на касаційне оскарження, то клопотання Мангушського УПФУ про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження слід залишити без розгляду.
Керуючись статтями 119, 121, 234, 235, 287, 290, 294, 295, 301, 332 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:
1. Відкрити касаційне провадження у справі № 905/1241/15 за касаційною скаргою Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2020 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2020.
2. Призначити справу № 905/1241/15 до розгляду у відкритому судовому засіданні на 03 лютого 2021 року о  12:30 год. у приміщенні Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, зал судових засідань № 10 (кабінет № 332).
3. Відмовити Мангушському об`єднаному управлінню Пенсійного фонду України Донецької області у задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2020 і постанови Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2020 у справі № 905/1241/15 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.
4. Надати учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу з доказами надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи до 29.01.2021.
5. Повідомити учасників справи, що їх явка не є обов`язковою.
6. Витребувати із Господарського суду міста Києва та/або Північного апеляційного господарського суду матеріали справи № 905/1241/15.
7. Надіслати копію цієї ухвали Господарському суду міста Києва та Північному апеляційному господарському суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      В. Ю. Уркевич

Судді:                                                                                          Г. М. Мачульський

                                                                                           Є. В. Краснов