УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №287/1642/20 Головуючий у 1-й інст. Винар Л. В. 
Категорія 96 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б.,
суддів:                         Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
за участю секретаря     Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №  287/1642/20 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа : міська рада Олевської об`єднаної територіальної громади, про встановлення факту проживання однією сім`єю, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Олевського районного суду Житомирської області від 25 вересня 2020 року, постановлену під головуванням судді Винара Л.В.,

ВСТАНОВИВ:

       У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад п`ять років ( з жовтня 1956 року по квітень 1980 року).
       Обґрунтовуючи заяву, зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся, яка проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 та після смерті якого фактично прийняла спадщину.
       Заявниця вказує, що вона є єдиною спадкоємицею за законом п`ятої черги після смерті ОСОБА_2 , проте позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки відсутні документи, які підтверджують факт родинних відносин між ОСОБА_2 та її чоловіком ОСОБА_3 . 
       Вказані обставини підтверджуються змістом постанови приватного нотаріуса Олевського районного нотаріального округу Паламарчук І.В. від 16 січня 2019 року.
       Враховуючи вищезазначене, просила задовольнити її заяву.
       Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 25 вересня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Зокрема, зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку про те, що її вимоги належить розглядати за правилами позовного провадження, адже у даному випадку відсутній спір про право. Вона є єдиною спадкоємицею за законом п`ятої черги після смерті своєї бабусі, жодна особа не оспорює її право на спадщину, відтак вважає, що встановлення юридичного факту можливе в порядку окремого провадження.
       В судовому засіданні заявниця підтримала апеляційну скаргу.
       Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення ОСОБА_1 , колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
       Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що із заяви ОСОБА_1 вбачається спір про право, відтак є підстави для застосування положень ч.4 ст.314 ЦПК України.
       Колегія суддів не погоджується з таким висновком.
       Так, відповідно до правил ч.4 ст.314 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи,- залишає заяву без розгляду.
       Зміст заяви свідчить про те, що ОСОБА_1 з метою реалізації своїх спадкових прав як спадкоємець за законом п`ятої черги після смерті своєї бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , просить встановити факт постійного проживання останньої однією сім`єю з ОСОБА_3 , який помер у 1980 році. 
       Постановою приватного нотаріуса Олевського районного нотаріального округу Паламарчука І.В. від 16 січня 2019 року заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 з тих підстав, що відсутні документи, які підтверджують факт перебування останньої у шлюбі з ОСОБА_3 та/ або інший родинний зв`язок між ними.
       Відповідно до положень ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. 
       За загальним правилом, окреме провадження - це самостійний вид цивільного судочинства, у якому суд при розгляді безспірних справ встановлює юридичні факти або обставини з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів осіб.
       У порядку окремого провадження суд може розглянути й вирішити питання, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення. При цьому у заяві про встановлення такого юридичного факту обов`язково має бути зазначено, з якою метою заявнику необхідно встановити такий факт.
       Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.
       Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається можливість під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
       Як зазначає заявниця, встановлення факту проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім`єю необхідне їй для реалізації спадкових прав. При цьому, зазначила, що є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 .
       Спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно ( прийняти спадщину). Проте, вказана обставина сама по собі не свідчить про те, що звернення до суду із заявою про встановлення певного юридичного факту для реалізації спадкових прав завжди пов`язане зі спором про право цивільне. Процесуальний закон вимагає від суду встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість.
       Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції залишив поза увагою вказані вище обставини. Посилаючись на те, що зі змісту заяви вбачається спір про право, суд не вказав, між ким саме виник такий спір, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому законом, який би оспорював право ОСОБА_1 на прийняття спадщини, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про те, що вимога заявниці про встановлення факту проживання однією сім`єю пов`язана зі спором про право цивільне, а саме - про право на спадщину, на яку можуть претендувати також й інші спадкоємці. 
       Матеріали справи не містять й доказів того, що Олевська міська рада заперечує проти встановлення даного юридичного факту й не визнає право ОСОБА_1 на спадкування після смерті ОСОБА_2 .
       Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги, що, в свою чергу, є підставою для скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,379,381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу судді Олевського районного суду Житомирської області від 25 вересня 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча     Судді: