КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №755/11793/2019                                                                             Головуючий у І інстанції - Гаврилова О.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/1711/2021                                       Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
19 січня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
за участю секретаря Немудрої Ю.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2020 року
у справі за позовом Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, 
 
встановив:
 
Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що на обліку служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації перебувають малолітні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які проживають з матір`ю ОСОБА_1 , яка не працює. 
Батько дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . 
Батьком дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є ОСОБА_2 , який із дітьми не проживає, не працює, матеріально дітей не утримує. 
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не перебувають у зареєстрованому шлюбі. 
ОСОБА_1 має посвідчення багатодітної родини, перебуває на обліку дільничних офіцерів поліції за категорією «сімейний насильник» та «особа яка вживає наркотики», неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності. 
ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності. 
Санітарний стан у квартирі, в якій проживають діти, незадовільний. 
За місцем фактичного проживання ОСОБА_2 для малолітніх дітей не створені умови для проживання та виховання. 
Діти спостерігаються у лікарів з різними діагнозами. 
Мати ОСОБА_1 та батько ОСОБА_2 на момент відвідування лікарем дітей вдома постійно відсутні. 
Матір дітей уникала обстеження дітей під різними приводами. 
За ініціативи служби у справах дітей діти були влаштовані на проходження повного медичного обстеження до Київської міської дитячої клінічної туберкульозної лікарні. 
На даний час діти проживають разом з мамою та бабусею. 
Мати не приділяє достатньої уваги їх вихованню, не створила умов для життя дітей. 
ОСОБА_2 вживає наркотичні речовини, разом із своїми дітьми не проживає, не працює, не утримує свої малолітніх дітей та не займається їх вихованням. 
ОСОБА_1 періодично залишає дітей на декілька днів, гроші, що отримує на дітей, використовує на власні потреби. 
Отже відповідачі цілком свідомо самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування дітям; не спілкуються з дітьми в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не дають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти; не створюють належних умов для проживання та розвитку дітей; не цікавляться їх здоров`ям та нехтують їхніми потребами. 
Разом з тим, відповідачі є хронічними наркоманами, а також ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, що відповідно до ст.164 СК України є підставою для позбавлення їх батьківських прав.
Просив позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Передати Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 для їх подальшого влаштування. 
Стягнути з ОСОБА_1 кошти (аліменти) на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/2 частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку) від заробітку відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення кожною дитиною повноліття на особу або установу в якій будуть перебувати діти. 
Стягнути з ОСОБА_2 кошти (аліменти) на утримання дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/2 частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення кожною дитиною повноліття на особу або установу в якій буде перебувати дитина.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року, провадження у вищевказаній справі в частині позовних вимог до ОСОБА_2 закрито, у зв`язку зі смертю останнього.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2020 року, позов задоволено.
Позбавлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянку України, батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Передано Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , для їх подальшого влаштування.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/2 (однієї другої) частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 23 липня 2019 року до досягнення дітьми повноліття, на користь особи або установи в якій перебуватиме дитина.
Вирішено питання про судові витрати.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилалася на те, що суд, встановивши, що вона є особою, хворою на наркоманію, вказує на вироки Дніпровського районного суду м. Києва від 09 лютого 2018 року та від 16 грудня 2019 року, якими її засуджено за злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України (незаконне придбання та зберігання наркотичних речовин без мети збуту).
Зазначає, що цими вироками не встановлено факт вживання нею наркотичних засобів, тим більше не встановлено факт хронічної наркоманії, а лише встановлено факт придбання наркотичних засобів, тим більше, наркотичні засоби були вилучені - тому прийняти їх вона не могла.
Її покази про придбання та зберігання наркотиків, без мети збуту, надані у кримінальних провадженнях в іншій справі не доводять і не наводять факту споживання наркотиків, тим більше не вказують про те, що вона є особою, хворою на наркоманію.
Матеріали справи не містять результатів проведення медичного обстеження, яким лікарсько-консультативною комісією наркологічного закладу встановлено діагноз «наркоманія» чи «токсикоманія».
Крім цього, зазначила, що діти живуть у двокімнатній квартирі, разом з нею та її матір`ю. По сусідству з ними проживає бабуся двох старших дітей у своїй трикімнатній квартирі. Четверо дітей ходять у школу, а одна - в дитячий садок.
Характеристики зі школи свідчать про те, що діти регулярно відвідують школу, не прогулюють уроки, не мають шкідливих звичок, мають нормальні відносини з іншими дітьми та викладачами. Між собою діти живуть дружньо. Діти мають всі передбачені обов`язкові щеплення за віком, регулярно спостерігаються у профільних спеціалістів, харчуються усім необхідним. Вона багато уваги приділяє їхньому здоров`ю, зокрема у жовтні 2019 року діти були на оздоровленні в дитячому таборі у м. Ворзель Київської області. 
Квартира, в якій проживають діти повністю придатна до проживання: у ній встановлено і підключено опалення, в квартирі тепло, наявні всі зручності, в тому числі світло, санвузол, кухня. За дітьми піклуються вона та її мати.
Звертає увагу, що вона жодного разу не притягувалась до адміністративної  відповідальності за статтею 184 КУпАП (ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей).
Просила скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2020 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
На апеляційну скаргу Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації через представника подав відзив, який обґрунтовував тим, що з 03 червня 2019 року, згідно із наказом № 4 начальника Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебувають на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах.
Інформація про це внесена до електронного банку даних ЄІАС «Діти». 
Діти проживали із матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , яка не працює. Діти зареєстровані разом із матір`ю за вказаною вище адресою.До цього дня діти з обліку не зняті, так як ситуація докорінно не змінилася і обставини, в яких знаходяться діти, загрожують їх здоров`ю, життю, повноцінному розвиту та їх соціалізації у майбутньому. Батьками дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Батьками дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який із дітьми не проживав, матеріально дітей не утримував. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не перебували у зареєстрованому шлюбі. 11 серпня 2019 року батько малолітніх дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - ОСОБА_2 помер.
Не дивлячись на те, що діти мали обох батьків, але від жодного не отримали передбачену законодавством, повноцінну турботу, любов та забезпечення їх потреб. З 01 листопада 2018 року ОСОБА_1 має посвідчення багатодітної родини видане відділом у справах сім`ї, молоді та спорту.При цьому апелянт не має постійного місця роботи і не має доходу для утримання своїх дітей.
25 лютого 2019 року до служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надійшло повідомлення від групи екстреного реагування допомоги дітям, які зазнали насильства та жорстокого поводження щодо неналежного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
У повідомленні було зазначено, що у квартирі брудно, запах від тютюнопаління, багато тарганів, всюди розкидані речі. Від баби ОСОБА_11 відчувався запах алкоголю, діти були одягнені у брудні речі. За повідомленням баби, матір ніде не працює, грошову допомогу, яку вона отримує на дітей, витрачає на придбання наркотиків. 
При спілкуванні із ОСОБА_1 вона пояснила, що дійсно періодично вживає наркотики, але не бачить у цьому ніякої проблеми.Службою у справах дітей та сім`ї ОСОБА_1 , було рекомендовано пройти з усіма малолітніми повне медичне обстеження у Київській міській туберкульозній лікарні.На жаль, мати дітей уникала обстеження дітей під різними приводами.
Так, за ініціативи служби у справах дітей та сім`ї та за сприяння дільничного педіатра комунального некомерційного підприємства «Центру первинної медико-санітарної допомоги №2 Дніпровського району міста Києва» малолітні діти ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за направленням Київської міської туберкульозної лікарні були влаштовані для проходження повного медичного обстеження до Київської міської дитячої клінічної туберкульозної лікарні.
За повідомленням комунального некомерційного підприємства «Центру первинної медико-санітарної допомоги №2 Дніпровського району міста Києва» діти:
ОСОБА_3 спостерігається у лікаря з приводу змішаного астигматизма, залізно дефіцитної анемії, дискенизії жовчовивідних шляхів, туберкульозного контакту (2018р.); був записаний у квітні 2019 р. для проходження медичного огляду вузькими фахівцями, на неодноразові запрошення батьки не відреагували;
ОСОБА_4 спостерігається з приводу: хордального шуму у серці (з 2017 р.), має туберкульозний контакт (з 2018 р.) рекомендації стосовно дообстеження дитини матір`ю виконані не були, рекомендації щодо проведення повторної реакції на Манту не виконані; останній огляд лікаря амбулаторно 04 березня 2018 р. без присутності батьків, встановлено діагноз тонзилофарингіт. Рекомендації щодо проходження огляду вузькими фахівцями дитини, батьками були проігноровані.
ОСОБА_5 перебуває на обліку із народження з приводу: залізо дефіцитної анемії 1 ст. (2014 р.), туберкульозного контакту (2018 .), був оглянутий лікарем фтизіатром 17 травня 2018 року встановлено діагноз «поствакцинальна алергія», було запропоновано відвідування ДНЗ №311 м. Києва, мати жодної ініціативи щодо влаштування дитини до дошкільного навчального закладу (медичний огляд фахівцями не пройдено), щеплений частково.
ОСОБА_6 перебуває на обліку з дня народження з діагнозом - туберкульозний контакт з 2018 р., була оглянута лікарем фтизіатром 17 травня 2018          року та підтверджено діагноз «віраж туберкульозної проби», а також 06 листопада 2018           року лікарем-фтизіатром було рекомендовано дитині відвідування спеціалізованого дитячого дошкільного закладу №311. 
До ДНЗ дитина не оформлена (рекомендовано медичний огляд фахівцями дитиною не пройдено).  ОСОБА_7 перебуває під наглядом лікаря-педіатра із народження з діагнозом ВВР відкрите овальне вікно.До 1 року спостерігалася лікарем-неврологом КДЦД з приводу синдрому ліквородинамічних порушень, щеплена частково, у зв`язку із нерегулярним відвідуванням амбулаторії.
Молодші діти до дитячого садочку не влаштовані. Фактично діти перебувають з бабусями. Це все підтверджує, що апелянт дітьми взагалі не цікавиться.
Крім цього, спосіб життя, який вела та веде апелянт, заслуговує уваги, а саме чотири рази була притягнута до кримінальної відповідальності - за ч.ч.1,2 ст.309, ч.3 ст.185 КК України, останній вирок від 19 листопада 2019 року. Однак апелянт вважає їх «помилками життя».
Також ОСОБА_1 проходила лікування від наркотичної залежності, що підтверджує факт її залежності.
Так, відповідно до повідомлення Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_1 перебуває на обліку дільничних офіцерів поліції за категорією «сімейний насильник» та «особа яка вживає наркотики».
Крім цього, ОСОБА_1 відповідно до вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 09 лютого 2018 року (справа №755/377/18) визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України (незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту) і їй призначено покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. 
Крім того, ОСОБА_1 відповідно до вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 07 травня 2019 року (справа №755/1632/18) визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому) і їй призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України їй призначено випробувальний термін строком на 1 рік 6 місяців.
Також у повідомленні Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві щодо ОСОБА_2 зазначено, що він 25 квітня 2019 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.178 КУпАП (розпивання спиртних напоїв у громадському місці).
Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 засуджені Дніпровським районним судом міста Києва у зв`язку із виявленням у них наркотичних речовин та за вчинення майнових злочинів.
Спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї спільно із фахівцем центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді обстежено житлово-побутові умови проживання малолітніх дітей за адресою: АДРЕСА_1 та з`ясовано, що санітарний стан у квартирі незадовільний.
Спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї спільно із фахівцем центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді обстежено житлово-побутові умови проживання за місцем фактичного проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 та з`ясовано, що для малолітніх дітей не створені умови для проживання та виховання.
Відповідно до психолого-педагогічної характеристики СЗШ №146 м. Києва стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_3 мати не приділяє достатньої уваги вихованню дітей.
За інформацією фахівця із соціальної роботи Дніпровського районного в місті Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з`ясовано, що ОСОБА_11 не створила умов для життя дітей: всі діти сплять на одному великому ліжку, квартира потребує генерального прибирання, санітарно-гігієнічні умови помешкання незадовільні.
Спеціалістам служби у справах дітей та сім`ї ОСОБА_16 надала письмове пояснення в якому зазначала, що її син ОСОБА_2 , є батьком трьох малолітніх дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та вживав наркотичні речовини. Разом із своїми дітьми він не проживав, не працював, не утримував малолітніх та не займався їх вихованням.
Відповідно до письмового пояснення баби ОСОБА_11 , яка проживає разом із донькою ОСОБА_1 та її малолітніми дітьми з`ясовано, що ОСОБА_1 періодично залишає дітей на декілька днів, а гроші, які вона отримує на дітей використовує на власні потреби та не займається вихованням своїх дітей.
Відповідно до психолого-педагогічної характеристики середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №146 м. Києва щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зазначено, що діти мають ознаки тривожності. Мати не приділяє належної уваги вихованню дітей.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 цілком свідомо самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування дітям, не спілкуються з дітьми в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не дають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти, не створюють належних умов для проживання та розвитку дітей, не цікавляться їх здоров`ям та нехтують їхніми потребами. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення батьків від виховання дітей та свідомого нехтування своїми обов`язками.
Одночасно з чим беззаперечним є і той факт, що ОСОБА_1 та її колишній чоловік та батько дітей ОСОБА_2 є та були хронічними наркоманами, що відповідно до п.4 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою щодо позбавлення їх батьківських прав.
Питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; а ОСОБА_2 відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розглянуто Комісією з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та органом опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надано висновок про доцільність позбавлення їх батьківських прав, у зв`язку з тим, що вони ухиляються від виховання та утримання дітей (протокол №12 від 26 червня 2019 року).
Також, при встановленні фактичних обставин цієї справи, судом відповідно до вимог ст.171 СК України, були опитані двоє старших дітей апелянта ( відповідача ОСОБА_1 ).
Так, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пояснив, що вже протягом останніх двох з половиною років він із сестрою ОСОБА_4 проживає в квартирі бабусі з дідусем (батьками їх покійного батька). 
Інші діти проживають разом із мамою та бабусею. Бабуся та дідусь, з якими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають, ставляться до них добре, працюють для них. Натомість їх мати не працює, бабусі та дідусю не допомагає. Коли вони жили спільно з мамою, то вона купувала продукти харчування лише раз на місяць, коли отримувала кошти на дітей, решту витрачала на алкоголь для себе. Також пояснив, що мама почала вживати наркотики, коли йому було приблизно 8 років.
Зазначив, що йому краще з бабусею, бажає жити з нею. 2 роки тому мама купила йому одяг та взуття і більше одяг не купувала. Щодо відношення матері до дітей пояснив, що її ставлення залежить від того, в якому стані вона перебуває. Також пояснив, що мама за вісім років його навчання у школі була на батьківських зборах два рази. З шести років він гуляє на вулиці сам. До театрів, музеїв, у кіно мама їх ніколи не водила. Щодо справи, яка розглядається в даному провадженні, пояснив, що вважає правильним позбавлення матері батьківських прав.
Опитана в судовому засіданні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пояснила, що вже приблизно три роки проживає в квартирі з бабусею та дідусем (батьками покійного батька), до цього проживала в квартирі з мамою, бабусею та трьома молодшими дітьми. 
Зазначила, що продукти харчування завжди купували бабусі. Мама купувала продукти харчування раз на місяць. Одяг і засоби гігієни купує бабуся. Мама одного разу купила всім дітям кросівки, інколи раз на місяць приносила їжу. Мама не працює, бабусі працювати не допомагає. До цирку за останні шість років з мамою ходили один раз. Коли проживали разом в квартирі, мама була вдома не кожного дня, одного разу пішла з дому на два тижні. Два роки тому мама ставилась до них краще, а потім почала частіше пропадати. Зауважила, що їй краще з бабусею, ніж з мамою. Отже діти, даючи покази у суді, надали оцінку «любові та турботі» їх матері, висловившись спільну думку, що їм краще жити окремо від матері.
На думку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, апелянт ОСОБА_1 свідомо самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не забезпечує підготовку до самостійного життя, необхідним харчуванням, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не дає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не цікавиться їх здоров`ям та нехтує потребами дітей.
Просив, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2020 року залишити без змін. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
 Судом першої інстанції встановлено, що за даними дублікатів свідоцтв про народження матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , записана відповідач ОСОБА_1 .
Записаний батьком двох старших дітей - ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , записаний батьком трьох молодших дітей - ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується відповідними свідоцтвами.
21 лютого 2019 року, на підставі усного повідомлення з метою перевірки отриманої інформації, співробітниками ГЕР та ССДС КМДА були обстежені умови проживання в квартирі АДРЕСА_1 , за результатами якого складено Акт, згідно якого у вказаній квартирі проживають мати - ОСОБА_1 , бабуся - ОСОБА_11 та діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Двокімнатна квартира потребує ремонту та прибирання, меблі в наявності але потребують заміни, речі розкидані у двох кімнатах, багато тарганів, повітря тяжке, відчувається запах тютюну. 
Зі слів бабусі мама вже довгий час періодично зникає, іде з дому на тиждень або 2-3 доби, за дітьми не доглядає. Нещодавно потрапила до лікарні з наркологічним отруєнням, після того, як отримала гроші на дітей. Двоє старших дітей живуть в сусідній квартирі у бабусі, троє молодших - з мамою в кімнаті. Іграшки є але брудні, діти в брудному одязі. Зі слів бабусі матір постійно вживає наркотики. Під час обстеження у ОСОБА_11 відібрані письмові пояснення, згідно яких остання проживає разом з донькою та її дітьми. На час перевірки службою матір дітей була відсутня. Матір періодично залишає дітей та зникає на декілька днів. За дітьми доглядають дві бабусі, які докладають всіх зусиль, щоб дати дітям все необхідне. 
Також, в письмових поясненнях викладено прохання, щоб посприяли в тому, щоб матір дітей більше приймала участі у вихованні дітей та кошти, які на них отримує, витрачала на дітей, а не зникала з дитячими коштами на декілька днів.
25 лютого 2019 року у ОСОБА_1 відібрані письмові пояснення, в яких, серед іншого, зазначено, що укладена декларація на медичне обслуговування, діти перебувають на обліку в тубдиспансері. Пояснила, що вживає наркотики та їй запропоновано пройти реабілітацію.
Координатор дитячої благодійної програми Всеукраїнського Благодійного Фонду «ЕЗРА» 22 лютого 2019 року направив на адресу начальника Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації звернення, в якій повідомив про обстеження умов проживання в квартирі АДРЕСА_1 та про спілкування з ОСОБА_1 , яка пояснила, що дійсно періодично вживає наркотики, але не бачить в цьому ніякої проблеми. Останній було надано психологічну консультацію та рекомендовано пройти курс реабілітації.
01 березня 2019 року комісією Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві адміністрації повторно були обстежені умови проживання в квартирі АДРЕСА_1 , за результатами якого складено Акт обстеження умов проживання дитини, згідно якого у вказаній квартирі не прибрано, квартира вмебльована, є продукти харчування, однак у недостатній кількості, відсутня приготована їжа для дітей. 
Діти не мають місця для відпочинку, занять, харчування. Є одяг та взуття. Постільна білизна брудна. Умови для дітей створені частково (діти сплять на одному великому ліжку).
За повідомленням Дніпровського управління поліції ГУНП у м. Києві НПУ від 14 травня 2019 року ОСОБА_1 18 липня 2018 року притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП (вчинення насильства в сім`ї), перебуває на обліку за категорією «сімейний насильник» та «особа яка вживає наркотики». 
В 2017 році притягувалась до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, з 10 квітня 2019 року є підозрюваною за ч.1 ст.309 КК України.
Згідно повідомлення директора КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 Дніпровського району м. Києва» №489 від 24 травня 2019 року всі діти перебувають на обліку у лікаря та мають ряд захворювань. Мати ОСОБА_1 на момент відвідування лікарем вдома постійно відсутня.
Відповідно до психолого-педагогічної характеристики СЗШ №146 м. Києва ОСОБА_4 , 2009 року народження, та ОСОБА_3 , 2006 року народження, мати не приділяє достатньої уваги вихованню дітей.
31 травня 2019 року начальнику Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації головним спеціалістом відділу захисту прав дітей подано доповідну, в якій серед іншого, зазначено, що ОСОБА_1 18 липня 2018 року притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП (вчинення насильства в сім`ї), перебуває на обліку за категорією «сімейний насильник» та «особа яка вживає наркотики». 
В 2017 році притягувалась до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.185 КК України, 10 квітня 2019 року їй повідомлено про підозру за ч.1 ст.309 КК України. 
ОСОБА_1 на момент відвідування лікарем дітей постійно відсутня. 
Відповідно до психолого-педагогічної характеристики СЗШ №146 стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , мати не приділяє достатньої уваги вихованню дітей. Враховуючи викладене, головний спеціаліст вважав за доцільне поставити всіх п`ять дітей на облік як дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах.
Наказом №4 від 03 червня 2019 року Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , постановлено на профілактичний облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах.
Згідно Висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав (протокол засідання №12 від 26 червня 2019 року) від 03 липня 2019 року №103/6036/41/3, комісією з питань захисту прав дитини було встановлено, що діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебувають в службі у справах дітей на обліку, як діти, які опинилися у складних життєвих обставинах. 
Малолітні проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 не працює, вживає наркотичні речовини, матеріально дітей не утримує, грошову допомогу, яку отримує на дітей, витрачає на власні потреби. Комісією обстежено умови проживання дітей та з`ясовано, що матір`ю не створені умови для проживання та виховання дітей. 
Отже, ОСОБА_1 цілком самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, не створила належних умов для проживання та розвитку дітей, не займається їх вихованням, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний розвиток. 
Враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 суду показав, що він є залученим спеціалістом Служби у справах дітей та сім`ї КМДА. В жовтні 2019 року він, як співробітник служби, прийшов до квартири НОМЕР_2 , де проживають відповідач з дітьми. В квартирі знаходились троє молодших дітей, їх бабуся та якийсь алкоголік - співмешканець бабусі. В квартирі було брудно, поганий запах. Бабуся в квартирі перебувала в стані алкогольного сп`яніння. 
Коли вже покинули помешкання, зустріли ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, що було очевидним з її поведінки та за зовнішніми ознаками. Пропонували відповідачеві поїхати до реабілітаційного центру, вона відмовилась. Старший син відповідача просив допомоги, оскільки не міг більше терпіти. Дитина цікавиться футболом і, оскільки у останнього не було форми, свідок віддав йому форму свого сина. 
Коли питали у молодших дітей про маму, ті казали, що де мама не знають, давно її не бачили. Також зі слів старшого сина відповідача, свідку відомо, що відповідач не приходила до дому 4 дні. З 10 разів, коли свідок приходив до помешкання відповідача, остання знаходилась вдома 3 рази. Відповідач говорила, що вона не працює, оскільки хворіє. 
Старші двоє дітей проживають в цьому ж будинку в квартирі НОМЕР_1 , де бабусею (матір`ю їх батька) створені всі необхідні умови для проживання дітей.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду показала, що вона є матір`ю відповідача. Згідно показань даного свідка, відповідач на даний час працює неофіційно - з вересня 2019 року, до цього часу не працювала, допомагала свідку, як двірнику, мити під`їзди раз на місяць. Також показала, що відповідач дарує дітям подарунки: телефони, велосипед, самокат, солодощі, взуття, водила дітей в Макдональдс. Купує їм все, що ті просять. Продукти харчування купує свідок. Відповідач приносила сітку картоплі, кавун. Зазначила, що в письмових поясненнях від 21 лютого 2019 року вона обмовила доньку, оскільки була зла на неї. Бабуся старших двох дітей допомагає доглядати за всіма дітьми.
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 09 лютого 2018 року, ОСОБА_1 визнано виною та засуджено за ч.1 ст.309 КК України, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 07 травня 2019 року, ОСОБА_1 визнано виною та засуджено за ч.3 ст.185 КК України, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 20 серпня 2019 року ОСОБА_1 визнано виною та засуджено за ч.2 ст.309 КК України, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано виною та засуджено за ч.2 ст.309 КК України. 
Останній вирок змінено ухвалою Київського апеляційного суду від 09 червня 2020 року в частині призначеного покарання.
Згідно вироків, за якими відповідача засуджено за ч.ч.1, 2 ст.309 КК України, вона була визнана винною у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.
При цьому, в усіх випадках застосування до ОСОБА_1 покарання у вигляді позбавлення волі, останню було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком. 
При цьому, застосовуючи положення ст.75 КК України суди вказували, що на її утриманні перебуває п`ять малолітніх дітей.
Згідно довідки ТОВ «Клініка імені Гальченко В.В.» №41 від 13 січня 2020 року, ОСОБА_1 проходить курс добровільного лікування від наркотичної залежності з 10 січня 2020 року. Діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів (метадон).
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 20 серпня 2019 року встановлено, що у ОСОБА_1 було виявлено та вилучено три прозорих поліетиленовий пакета, всередині яких перебував наркотичний засіб «метадон (фенадон)», маса «метадону (фенадону)» у речовинах складає 0,314 г; шість пігулок з сильнодіючим лікарським засобом дифенгідрамін (димедрол), загальна маса дифенгідраміну (димедролу) у речовинах та в таблетках складає 0,653 г; 3 пігулки з сильнодіючим лікарським засобом зопіклон, загальна маса зопіклону у таблетках становить 0,020 г, які ОСОБА_1 , незаконно повторно придбала та зберігала для власного вживання без мети збуту.
При цьому, під час розгляду вказаного кримінального провадження, ОСОБА_1 показала, що зберігала вищевказані засоби для особистого вживання без мети збуту.
Також вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2019 року встановлено, що ОСОБА_1 надала для вилучення один поліетиленовий пакет з наркотичним засобом метадон (фенадон) масою 0,040 г., який ОСОБА_1 , повторно незаконно придбала та зберігала при собі без мети збуту.
Окрім цього, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив, що вже протягом останніх двох з половиною років він із сестрою ОСОБА_4 проживає в квартирі АДРЕСА_6 - у бабусі з дідусем (батьками їх покійного батька). Інші діти проживають в квартирі НОМЕР_2 разом із мамою та бабусею ОСОБА_11 . 
Бабуся та дідусь, з якими вони проживають, ставляться до них добре, працюють для них. Мама не працює, бабусі не допомагає. Їх із сестрою повністю забезпечують бабуся та дідусь. Бабуся ОСОБА_11 придбає взуття, засоби гігієни, обидві бабусі та дідусь купують продукти харчування. Коли жили спільно з мамою, вона купувала продукти харчування лише раз на місяць, коли отримувала кошти на дітей, решту витрачала на алкоголь для себе. 
Також пояснив, що мама почала вживати наркотики, коли йому було приблизно 8 років. Зазначив, що йому краще з бабусею, бажає жити з нею. Бувало, що мама придбає йому телефон, а потім забере, якось викрала гроші у бабусі ОСОБА_11 . 2 роки тому мама придбала йому та ОСОБА_4 кросівки, йому спортивний костюм, з цього часу одяг не купувала. 
Щодо відношення матері до дітей пояснив, що її ставлення залежить від того, в якому стані вона перебуває. Також пояснив, що мама за вісім років його навчання у школі була на батьківських зборах два рази. З шести років він гуляє на вулиці сам. До театрів, музеїв, у кіно мама їх ніколи не водила. Щодо справи, яка розглядається в даному провадженні, пояснив, що вважає правильним позбавлення матері батьківських прав.
Опитана в судовому засіданні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пояснила, що вже приблизно три роки проживає в квартирі НОМЕР_1 з бабусею та дідусем (батьками покійного батька), до цього проживала в квартирі НОМЕР_2 з мамою, бабусею ОСОБА_11 та трьома молодшими дітьми. 
Зазначила, що продукти харчування завжди купували бабусі. Мама купувала продукти харчування раз на місяць. Одяг і засоби гігієни купує бабуся ОСОБА_11 . Мама одного разу купила всім дітям кросівки, інколи раз на місяць приносила їжу. Мама не працює, бабусі працювати не допомагає. До цирку за останні шість років з мамою ходили один раз. 
Коли проживали разом в квартирі НОМЕР_2 , мама була вдома не кожного дня, одного разу пішла з дому на два тижні. Два роки тому мама ставилась до них краще, а потім почала частіше пропадати. Зауважила, що їй краще з бабусею ОСОБА_24 , ніж з мамою.
Вказані діти були опитані в судовому засіданні в присутності співробітників служби у справах дітей та сім`ї та органу опіки та піклування, які не є представниками в даній справі, з їх боку зауважень щодо опитування не надійшло, на думку вказаних осіб діти надали правдиві пояснення.
29 листопада 2019 року комісією Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві втретє були обстежені умови проживання в квартирі АДРЕСА_1 , за результатами якого складено Акт обстеження умов проживання дитини, згідно якого у приміщенні прибрано, є необхідна побутова техніка, холодильник, телевізор, продукти харчування та приготована їжа. 
В квартирі з 2006 року проживає ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Наявне спальне місце у ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Діти мають одяг та взуття за сезоном. Мати не працює, бабуся працює в ЖЕРО №403 двірником, отримує пенсію. ОСОБА_1 отримує 860,00грн на ОСОБА_7 . По втраті годувальника виплати не оформлювала. В приміщенні прибрано, загроза життю та здоров`ю дітей відсутня. Діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають у бабусі в квартирі АДРЕСА_6 .
Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, приймаючи до уваги пояснення та заперечення учасників справи, показання свідка ОСОБА_21 , а також пояснення та думку опитаних в судовому засіданні дітей, діючи виключно з метою забезпечення якнайкращих інтересів дітей, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позову та позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянку України, батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.
В силу статті 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).
Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 
Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. 
Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. 
Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). 
Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).
Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. 
На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. 
При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76).
ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. 
Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.
Інтерес дитини складається з двох аспектів. 
З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. 
Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. 
З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (Мамчур проти України, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що у справах стосовно дітей у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, виходячи із об`єктивних обставин спору, а потім осіб, які висувають відповідні вимоги.
У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно частин 1-4 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 
Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 
Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 
Батьки зобов`язані поважати дитину.
За приписами ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. 
На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. 
Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167).
Відповідно до ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Згідно із ст.166 СК України, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини.
Згідно роз`яснень, які містяться в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. 
Як роз`яснено в п.16 Постанови, хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками.
Матеріали справи містять належні, допустимі, достовірні та достатні докази того, що відповідач протягом тривалого часу вживала наркотичні засоби - опіоїди (метадон), внаслідок чого має психічні та поведінкові розлади, що підтверджується довідкою ТОВ «Клініка імені Гальченко В.В.» №41 від 13 січня 2020 року, а придбання та зберігання з метою вживання нею наркотичних засобів встановлено при розгляді кримінальних проваджень щодо відповідача, та не заперечувалось останньою при наданні показань.
Таким чином, доведеними є підстави визначені п.4 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав.
Окрім цього, системний аналіз норм сімейного права дає підстави вважати, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. 
Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Пунктами 1,2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 
Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. 
Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. 
Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» зазначається «що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. 
Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини».
Держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункт 52 рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»).
Водночас згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. 
Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації.
Відповідач як і в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції повідомила, що має намір стати на облік в службу зайнятості, проте вказані наміри протягом усього часу розгляду справи так і не здійснила, доказів свого працевлаштування суду першої інстанції та колегії суддів не надала.
Обставини, викладені у вироках суду та довідці медичного закладу є такими, що характеризують особу відповідача з негативної сторони, яка не зважаючи на народження п`ятьох дітей, протягом тривалого часу вживає наркотичні засоби, що безумовно негативно впливає на її спроможність належним чином виконувати обов`язки по відношенню до дітей: піклуватись про них, належним чином доглядати за дітьми, забезпечувати всім необхідним, сприяти культурному розвитку.  
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно її дітей.
Вірним є і висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь особи або установи в якій перебуватиме дитина аліментів на утримання: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 23 липня 2019 року до досягнення дітьми повноліття. 
Відповідно до ст.65 ЦК України, до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.
Згідно із ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від зобов`язання по утриманню дитини. 
Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може за вимогою позивача чи за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. 
Той з батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням та в інтересах дитини. 
Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з вимогами ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. 
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. 
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як це передбачено ст.182 СК України.
Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. 
Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з положеннями ч.2 та ч.3 ст.193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах, за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.
За змістом частини 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідач є особою працездатного віку, законодавчо на неї покладено обов`язок забезпечення утримання та виховання власних дітей, у зв`язку з чим суд першої інстанції врахувавши вимоги ст.182 СК України та взявши до уваги відсутність будь-яких доказів зі сторони відповідача на спростування обставин, викладених позивачем, прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання її дітей у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Викладені в апеляційній скарзі доводи на думку колегії суддів є не переконливими та такими, що не спростовують висновки суду першої інстанції.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з вимогами ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови виготовлено 21 січня 2021 року.
 
Суддя-доповідач                                                      К.П. Приходько
 
Судді                                                                         Т.О. Писана
 
С.О. Журба