Ухвала
    
25 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 461/3357/20
провадження № 61-4118cк21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 червня 2020 року у складі судді: Фролової Л. Д., та Блажна постанову Львівського апеляційного суду від 27 січня 2021 року у складі суддів: Савуляка Р. В., Левик Я. А., Приколоти Т. І., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Марчишина Юрія Андрійовича, третя особа - голова Національної асамблеї людей з інвалідністю України про встановлення фактів невиконання рішення суду, відсутності договору з надання житлово-комунальних послуг, зобов`язання вчинити певні дії, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Марчишина Юрія Андрійовича, третя особа - голова Національної асамблеї людей з інвалідністю України, про встановлення фактів невиконання рішення суду, відсутності договору з надання житлово-комунальних послуг, зобов`язання вчинити певні дії.
 
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 23 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 27 січня 2021 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.
 
12 березня 2021 року  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подали до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 червня 2020 року та Блажна постанову Львівського апеляційного суду від 27 січня 2021 року, у якій посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення у справі.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24 квітня 2020 року справу № 461/3357/20 на підставі статті 19 ЦПК України визнано малозначною. 
 
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Вказівка в резолютивній частині постанови Львівського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. 
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 червня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 січня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Марчишина Юрія Андрійовича, третя особа - голова Національної асамблеї людей з інвалідністю України про встановлення фактів невиконання рішення суду, відсутності договору з надання житлово-комунальних послуг, зобов`язання вчинити певні дії.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                         В. І. Крат
 
                                                                                                                     Н. О. Антоненко 
 
                                                                                                   М. М. Русинчук