Справа № 465/6587/19                                 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М. 
Провадження № 33/811/254/20                  Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року 

Львівський апеляційний суд в складі: 
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Франківського районного суду м.Львова від 06 лютого 2020 року, 
з участю захисника правопорушника ОСОБА_1 
– адвоката Сірого А.В., 

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним за 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 (триста сорок) грн. в дохід держави. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.
      Згідно постанови судді,  08 листопада 2019 року о 14:40 год. у м. Львів, по вул. Княгині Ольги водій ОСОБА_1 , керував автомобілем "NISSAN QASHQAI" н.з.  НОМЕР_1 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не дотримався безпечної швидкості та безпечного інтервалу при створені аварійної обстановки автомобілем "RENAULT MEGANE" 1.6 н.з.  НОМЕР_2  під керуванням водія ОСОБА_2 , не впорався з керуванням та здійснив наїзд на бетонні блоки, які отримали механічні пошкодження  та пошкодили колесо з автомобіля "RENAULT MEGANE"1.6 під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали технічні пошкодження та завдані матеріальні збитки. 
В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_1 покликається на те, що 
дана постанова суду є помилковою, оскільки викладені у ній обставини та мотиви прийняття рішення по справі не в повній мірі відображають фактичні обставини, а докази його вини є сумнівними. Зазначає, що його дії були викликані неправомірною поведінкою іншого учасника дорожнього руху, та відбувалися у стані крайньої необхідності, яка відповідно до ст. 18 КУпАП виключає настання адміністративної відповідальності. Крім того вказує, що судом першої інстанції не було враховано, що наїзд його автомобіля на бетонні блоки відбувся в межах проїжджої частини автодороги по вул. Кн. Ольги у м.Львові – вказані блоки були встановлені невідомими особами на дорозі і не були позначені жодними попереджувальними знаками. 
Просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
У запереченнях на апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 – потерпіла ОСОБА_2 зазначає, що вона не була учасником ДТП, жодного зіткнення автомобілів не відбулося, вона керувала свїм автомобілем рухаючись з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 у паралельних смугах руху і не змінювала своєї смуги. Зазначає, що нічим не доведено, що вона покидала свою ліву смугу і якимось чином перешкодила водію ОСОБА_1 вести його автомобіль у правій смузі руху. 
Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та постанову суду першої інстанції залишити без змін.
    Заслухавши пояснення захисника правопорушника ОСОБА_1  - адвоката Сірого А.В. про задоволенняапеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, окрім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Так, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, об`єктивно з`ясував та дослідив всі обставини справи і докази у ній, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №067045 від 08 листопада 2019 року; пояснення ОСОБА_1 , схему місця ДТП, яка містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти і дані про обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, також охарактеризовано пошкодження транспортних засобів, отриманих внаслідок ДТП; письмові пояснення учасників ДТП – водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 08 листопада 2019 року і прийшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, мотивувавши це в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.
Оцінюючи вищенаведені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю, не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. 
Отже, сукупність досліджених доказів, розташування транспортних засобів та характер отриманих ними пошкоджень, на думку апеляційного суду свідчать про те, що саме водій ОСОБА_1  не впорався з керуванням та здійснив наїзд на бетонні блоки, які пошкодили колесо з автомобіля "RENAULT MEGANE"1.6 н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 .
Відтак, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги правопорушника  ОСОБА_1 , а постанову місцевого суду – законною і обґрунтованою. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, –

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Франківського районного суду м.Львова від 06 лютого 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 (триста сорок) грн. в дохід держави – без зміни.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.