ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 січня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/9061/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Щербака А.А. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Малиш Н.І.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року (суддя Юрков Е.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -                                                  
                                                   
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень:
податкове повідомлення-рішення від 02.04.2020 року № 0051591-5240-0423/2, податковий період 2017 рік, сума податкового зобов`язання - 1423,20 грн.;
податкове повідомлення-рішення від 02.04.2020 року № 0051591-5240-0423, податковий період 2019 рік, сума податкового зобов`язання - 18559,42 грн.
податкове повідомлення-рішення від 02.04.2020 року № 0051593-5240-0423/2, податковий період 2017 рік, сума податкового зобов`язання - 2426,08 грн.;
податкове повідомлення-рішення від 02.04.2020 року № 0051593-5240-0423, податковий період 2019 рік, сума податкового зобов`язання - 31637,60 грн.;
податкове повідомлення-рішення від 02.04.2020 року № 0051588-5240-0423/2, податковий період 2017 рік, сума податкового зобов`язання - 456,80 грн.;
податкове повідомлення-рішення від 02.04.2020 року № 0051588-5240-0423, податковий період 2019 рік, сума податкового зобов`язання - 5956,96 грн.;
податкове повідомлення-рішення від 02.04.2020 року № 0051589-5240-0423/2, податковий період 2017 рік, сума податкового зобов`язання - 26,40 грн.;
податкове повідомлення-рішення від 02.04.2020 року № 0051589-5240-0423, податковий період 2019 рік, сума податкового зобов`язання - 315,58 грн.;
податкове повідомлення-рішення від 02.04.2020 року № 0051595-5240-0423/2, податковий період 2017 рік, сума податкового зобов`язання 141,92 грн.;
податкове повідомлення-рішення від 02.04.2020 року № 0051595-5240-0423, податковий період 2019 рік, сума податкового зобов`язання - 1850,73 грн.;
податкове повідомлення-рішення від 02.04.2020 року № 0051592-5240-0423/2, податковий період 2017 рік, сума податкового зобов`язання - 31,36 грн.;
податкове повідомлення-рішення від 02.04.2020 року № 0051592-5240-0423, податковий період 2019 рік, сума податкового зобов`язання - 408,95 грн.
податкове повідомлення-рішення від 02.04.2020 року № 0051596-5240-0423/2, податковий період 2017 рік, сума податкового зобов`язання - 386,72 грн.;
податкове повідомлення-рішення від 02.04.2020 року № 0051596-5240-0423, податковий період 2019 рік, сума податкового зобов`язання - 5043,07 грн.
податкове повідомлення-рішення від 02.04.2020 року № 0051594-5240-0423/2, податковий період 2017 рік, сума податкового зобов`язання - 27,36 грн.;
податкове повідомлення-рішення від 02.04.2020 року № 0051594-5240-0423, податковий період 2019 рік, сума податкового зобов`язання - 356,79 грн.
податкове повідомлення-рішення від 02.04.2020 року № 0051591-5240-0423/1, податковий період 2016 рік, сума податкового зобов`язання - 1218,61 грн.;
податкове повідомлення-рішення від 02.04.2020 року № 0051593-5240-0423/1, податковий період 2016 рік, сума податкового зобов`язання - 2077,33 грн.;
податкове повідомлення-рішення від 02.04.2020 року № 0051588-5240-0423/1, податковий період 2016 рік, сума податкового зобов`язання - 391,30 грн.;
податкове повідомлення-рішення від 02.04.2020 року № 0051589-5240-0423/1, податковий період 2016 рік, сума податкового зобов`язання - 22,61 грн.;
податкове повідомлення-рішення від 02.04.2020 року № 0051595-5240-0423/1, податковий період 2016 рік, сума податкового зобов`язання - 121,52 грн.;
податкове повідомлення-рішення від 02.04.2020 року №0051592-5240-0423/1, податковий період 2016 рік, сума податкового зобов`язання - 26,85 грн.;
податкове повідомлення-рішення від 02.04.2020 року № 0051596-5240-0423/1, податковий період 2016 рік, сума податкового зобов`язання - 331,13 грн.;
податкове повідомлення-рішення від 02.04.2020 року № 0051594-5240-0423/1, податковий період 2016 рік, сума податкового зобов`язання - 23,43 грн., а всього на суму 73261 (сімдесят три тисячі двісті шістдесят одна) гривня 72 коп. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Позивачем була подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального  та процесуального права, суд першої інстанції не врахував вимоги  пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України та те, що відповідачем не заперечувалось, що  ПП «Агропромислова фірма «Довіра» є сільськогосподарським  товаровиробником в розумінні норм ПКУ та те, що  спірні об`єкти нерухомості використовуються ПП «Агропромислова фірма «Довіра», а позивач по справі є єдиним засновником та керівником цього приватного підприємства.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1  ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів. 
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не  підлягає задоволенню.
Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є власником об`єктів нерухомості:
- будівля зернового складу загальною площею 285,50 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;
- зерносклад (цільове призначення земельної ділянки: землі сільськогосподарського призначення, для розміщення складів) площею 889,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;
- будівля заправки площею 889,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ;
- корівник за адресою: АДРЕСА_3 ;
- будівля механізованого току площею 0,5235 га за адресою: АДРЕСА_2 ;
- вагова за адресою: АДРЕСА_1 ;
- механізована майстерня за адресою: АДРЕСА_4 ;
- будинок рибалки за адресою: АДРЕСА_5 .
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області (правонаступник Головного управління ДФС у Дніпропетровській області) винесено оскаржені податкові повідомлення-рішення.
Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що доказів фактичного використання ПП «Агропромислова фірма «Довіра» у сільськогосподарській діяльності вище наведених об`єктів нерухомості позивачем не надано; до суду не надано доказів передання таких об`єктів до складу об`єктів ПП «Агропромислова фірма «Довіра» позивачем як засновником підприємства, передання таких об`єктів в оренду ПП «Агропромислова фірма «Довіра».
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні позову погоджується.
Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Положення підпункту 266.2.1, підпункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України визначають, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
У відповідності до підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Відповідно до підпункту 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Абзацом сьомим підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Згідно підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з пп. 266.7.1 п. 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Підпунктом 266.8.1 пункту 266.8 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.
Відповідно підпункту «ж» підпункту 266.2.2 статті 266 Податкового кодексу України, в редакції Закону № 2628-VIII від 23.11.2018 року, не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
До внесення змін згідно Закону № 2628-VIII від 23.11.2018 року, підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 статті 266 Податкового кодексу України було передбачено, що не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.
Судом першої інстанції вірно було ззаначено, що правовий аналіз цієї норми зумовив висновок, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.
Судом першої інстанції було встановлено, що об`єкти нерухомості - будівля зернового складу, зерносклад, корівник, вагова, будинок рибалки, які належить позивачу на праві власності і щодо яких контролюючим органом донараховані податкові зобов`язання, є будівлями, призначеними для використання у сільськогосподарській діяльності.
Проте судом першої інстанції вірно було взято до уваги відсутність доказів фактичного використання ПП «Агропромислова фірма «Довіра» у сільськогосподарській діяльності вище наведених об`єктів нерухомості.
Матеріали справи не містять доказів  передачи таких об`єктів до складу об`єктів ПП «Агропромислова фірма «Довіра» позивачем як засновником підприємства, чи  передання таких об`єктів в оренду ПП «Агропромислова фірма “Довіра».
Вірно судом першої інстанції було взято до уваги і те, що об`єкти нерухомості: зерносклад (цільове призначення земельної ділянки: землі сільськогосподарського призначення, для розміщення складів) площею 889,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , будівля заправки площею 889,5 кв.м. за адресою: Новомосковський район, с.Михайлівка, пров.Тихий, буд.2в, корівник за адресою: АДРЕСА_3 , будівля механізованого току площею 0,5235 га за адресою: АДРЕСА_2 , вагова за адресою: АДРЕСА_1 , механізована майстерня за адресою: АДРЕСА_4 були придбані ОСОБА_1 у ПП «Агропромислова фірма «Довіра» та право власності зареєстровано на підставі договорів купівлі-продажу нежитлових будівель.
Вірними є висновки суду першої інстанції, що встановлена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України пільга стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.
Позивач не підпадає під статус сільськогосподарського товаровиробника, а належні йому на праві власності нежитлові приміщення є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
За визначенням підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Як було встановлено судом першої інстанції, оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені та надіслані (вручені) позивачу після 01 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), тобто вже після встановленого Податковим кодексом України строку, протягом якого надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом податкові повідомлення-рішення, що є порушенням вимог податкового законодавства України.
При цьому, процедури поновлення цього строку діюче законодавство не передбачає, оскільки він є присічним. Значення такого строку полягає у тому, щоб припинити дію за певних обставин. Присічні строки - це не звичайні строки здійснення суб`єктивних прав, а особливі строки, зі спливом яких присікається існування суб`єктивного права.
Законом України від 07.12.2017 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» було доповнено пункт 266.10 статті 266 Податкового кодексу України підпунктом 266.10.3, відповідно до якого податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених п.102.1 ст.102 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Норма, встановлена підпунктом 266.10.3 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України набула чинності з 01.01.2018 року.
Так, статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1/99-рп, ч.1 ст.58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Згідно правила «закон зворотної сили не має», дія закону чи іншого нормативно-правового акту поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності. Це є однією з найважливіших гарантій правової стабільності, впевненості суб`єктів права в тому, що їх правове становище не погіршиться з прийняттям нового закону чи іншого нормативного акту, а також необхідною умовою довіри до держави і права.
Вірними є висновки суду першої інстанції про те, що оскільки приписи підпункту 266.10.3 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України набули чинності з 01.01.2018 року, тому вказана норма може бути застосовано до правовідносин, що виникли на момент її дії.
Відтак, судом першої інстанції вірно було встановлено, що  спірні податкові повідомлення-рішення за податковий період 2016 - 2019 року, з урахуванням приписів пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, прийняті Головним управлінням Державної податкової служби у Дніпропетровській області на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим останні є законними та такими, що не підлягають скасуванню.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. 
Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні. 
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

                                                  ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Постанова у повному обсязі складена 20 січня 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш