ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року 
м. Київ
Справа №  910/5038/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючий - Стратієнко Л.В.,
судді: Губенко Н.М., Кондратова І.Д., 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця",

на рішення Господарського суду міста Києва
(суддя - Ягічева Н.І.)
від 23.07.2020
та постанову Північного апеляційного господарського суду
(головуючий - Мальченко А.О., судді - Агрикова О.В., Козир Т.П.)
від 11.11.2020,

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ»
до Акціонерного товариства "Українська залізниця" 
про стягнення 222 068,05 грн,

В С Т А Н О В И В:

у квітні 2020 року ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до АТ «Укрзалізниця» про стягнення 222 068,05 грн вартості недостачі вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем як перевізником зобов`язань щодо збереження вантажу під час залізничного перевезення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.07.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2020, позов задоволено. Стягнуто з АТ "Українська залізниця" на користь ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" 222 068,05 грн збитків. 

Приймаючи рішення, господарські суди дійшли висновків, що позивачем доведено факт недостачі вантажу, який перевозився у залізничних вагонах та наявність в діях відповідача усіх елементів складу господарського правопорушення, а відповідачем не спростовано надані позивачем докази та не доведено суду, що втрата вантажу сталася не з його вини.

У грудні 2020 року АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 

Підставами для скасування судових рішень відповідач зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій. Скаржник наголошує, що суди при ухваленні оскаржуваних рішень не врахували судову практику Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладену у постанові Верховного Суду від 03.09.2020 у справі №910/15076/19 щодо застосування частини 2 статті 114 Статуту залізниць України, пункту 27 Правил видачі вантажу, які передбачають застосування норми природних втрат у розмірі 2% від маси вантажу, зазначеної в перевізних документах, при розрахунку збитків. Посилається на те, що судами, в порушення норм процесуального права, протиправно не було залишено позов без розгляду, тому що позивач не надав суду документів щодо вартості вантажу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наявність зазначеної у касаційній скарзі підстави касаційного оскарження судових рішень (п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України), дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи і перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Як встановлено господарськими судами, у період з грудня 2019 року по січень 2020 року позивачем як вантажовідправником на адресу одержувача АТ "ДТЕК Західенерго" були відправлені залізничні вагони № № 61980264, 535312273, 60029055, 56212715, 59953315, 56745037, 62469127, 52571486, 63378434, 56035116, 53171237, 56331929, 56108111, 52229911, 535016644 з вугіллям кам`яним.

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи залізничними накладними № 53090619 від 23.12.2019, № 52432119 від 06.11.2019, № 52906419 від 08.12.2019, № 53024386 від 17.12.2019, № 53026134 від 17.12.2019, № 53026092 від 17.12.2019, № 53022992 від 17.12.2019, № 53256038 від 08.01.2020, № 53544664 від 30.01.2020, згідно з якими вантаж був прийнятий відповідачем до перевезення.

Після прибуття вагонів на станції «Добротвір» Львівської залізниці, «Покровськ» Донецької залізниці, «Нижньодніпровськ-вузол» Придніпровської залізниці було проведено переважування товару та встановлено недостачу вугілля кам`яного, про що складено комерційні акти № 371009/2, № 371009/3, № 371009/4, № 371009/5, № 450003/384/11, № 450003558/120, № 450003/570/230, № 388103/216, № 388103/217, № 388103/219, № 482004/7/18 та № 450003/19/1.         
                     
Згідно з вказаними комерційними актами:
- №371009/2 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №61980264 виявилось нетто - 65 000 кг, що менше ніж у вантажному документі на 4600 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає;
- №371009/3 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №53531273 виявилось нетто - 56 850 кг, що менше ніж у вантажному документі на 11 850 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає;
- №371009/4 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №60029055 виявилось нетто - 57 700 кг, що менше ніж у вантажному документі на 11 800 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає;
- №371009/5 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №56212715 виявилось нетто - 66 800 кг, що менше ніж у вантажному документі на 2 200 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає;
- №450003/384/11 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №59953315 виявилось нетто - 63 150 кг, що менше ніж у вантажному документі на 6 450 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає;
- №450003/558/120 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №56745037 виявилось нетто - 62 550 кг, що менше ніж у вантажному документі на 7 550 кг та вагону №62469127 виявилось нетто - 57150 кг, що менше ніж у вантажному документі на 11 350 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає;
- №450003/570/230 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №52571486 виявилось нетто - 60 450 кг, що менше ніж у вантажному документі на 8 250 кг; вагону №63378434 виявилось нетто - 58650 кг, що менше ніж у вантажному документі на 10 050 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає;
- №388103/216 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №56035116 виявилось нетто - 65 300 кг, що менше ніж у вантажному документі на 3 300 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає;
- №388103/217 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №53171237 виявилось нетто - 66 350 кг, що менше вантажного документу на 3 250 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає;
- №388103/219 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №56331929 виявилось нетто - 66 700 кг, що менше ніж у вантажному документі на 2 000 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає;
- №482004/7/18 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №56108111 виявилось нетто - 57 100 кг, що менше ніж у вантажному документі на 12 500 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає;
- №450003/19/1 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №52229911 виявилось нетто - 59 900 кг, що менше ніж у вантажному документі на 8 900 кг; вагону №50052299 виявилось нетто - 63750 кг, що менше ніж у вантажному документі на 4 650кг; вагону №53501664 виявилось нетто - 49 800 кг, що менше ніж у вантажному документі на 17 700 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

На підтвердження вартості втраченого вантажу позивачем надано довідки ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ», відповідно до яких вартість 1 тонни відвантаженого вугілля становить: 
1) у вагонах № 61980264, № 535312273, № 60029055 та № 56212715 за накладною № 53090619 від 23.12.2019 - 2 107,20 грн;
2) у вагоні № 59953315 за накладною № 52432119 від 06.11.2019 - 1 435,97 грн;
3) у вагоні № 56745037, № 62469127 за накладною № 52906419 від 08.12.2019 - 1911,26 грн;
4) у вагонах № 52571486 та № 63378434 за накладною № 53024386 від 17.12.2019 - 1 926,12 грн;
5) у вагоні № 56035116 за накладною № 53026134 від 17.12.2019 - 1 926,12 грн;
6) у вагоні № 53171237 за накладною № 53026092 від 17.12.2019 - 1 926,12 грн;
7) у вагоні № 56331929 за накладною № 53022992 від 17.12.2019 - 1 926,12 грн;
8) у вагоні № 56108111 за накладною № 53256038 від 08.01.2020 - 1 845,60 грн;
9) у вагонах № 52229911, 50052299 та 535016644 за накладною № 53544664 від 30.01.2020 - 1 804,99 грн.

Предметом позову у справі, яка розглядається, є вимога ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" про стягнення з АТ "Українська залізниця" 222 068,05 грн вартості втраченого вугілля кам`яного під час залізничного перевезення. 

Частиною першою статті 307 ГК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За змістом статті 307 ГК України та статті 909 ЦК України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до статті 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно з статтею 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що залізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до частини другої статті 23 Законом України "Про залізничний транспорт" за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно із статтею 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі іншому підприємству згідно з Правилами видачі вантажів.

Статтею 113 Статуту залізниць України передбачено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Згідно з статтею 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складання актів визначаються Статутом залізниць України відповідно до чинного законодавства України.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів. 

Статтею 130 Статуту залізниць України передбачено, що право на  пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за     умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до статті 133 Статуту залізниць України передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Судами встановлено, що вантажоодержувач АТ "ДТЕК Західенерго" на підставі ч. 2 ст. 130, ст. 133 Статуту залізниць України передало позивачу право пред`явлення позову щодо недостачі вантажу у вищевказаних залізничних вагонах, що підтверджується переуступними підписами вантажоодержувача на залізничних накладних.

Частиною першою статті 31 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезинфіковані вагони та контейнери.

Відповідно до пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у тому числі захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Згідно зі статтею 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що при перевірці ваги вантажу на залізничних станціях були складені комерційні акти, які за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, а тому вони є належними та допустимими доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладних № 53090619 від 23.12.2019, № 52432119 від 06.11.2019, № 52906419 від 08.12.2019, № 53024386 від 17.12.2019, № 53026134 від 17.12.2019, № 53026092 від 17.12.2019, № 53022992 від 17.12.2019, № 53256038 від 08.01.2020 та № 53544664 від 30.01.2020, фактичній масі вантажу, та недостачі вантажу, який перевозився у вагонах № 61980264, № 535312273, № 60029055, № 56212715, № 59953315, № 56745037, № 62469127, № 52571486, № 63378434, № 56035116, № 53171237, № 56331929, № 56108111, № 52229911 та № 535016644.

Доказів наявності у відповідача заперечень щодо форми, порядку складання, змісту вказаних комерційних актів та щодо посадових осіб, які їх підписали, матеріали справи не містять. Відсутні в комерційних актах і відомості про те, що вагони мають технічні несправності, які могли призвести до втрати вантажу.

Також залізницею не доведено, що нестача вантажу виникла з незалежних від неї причин.

Отже, суди дійшли обґрунтованого висновку, що втрата частини вантажу під час перевезення є наслідком його незбереження, що свідчить про неналежне перевезення відповідачем вантажу позивача та є підставою для настання господарсько-правової відповідальності залізниці.

Частиною третьою статті 314 ГК України передбачено, що за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, зокрема у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Відповідно до частини першої статті 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

За приписами частини другої статті 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, вантаж вважається доставленим без втрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема, для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; 1 % маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема, для мінерального палива. Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються: від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці; від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

Як свідчать матеріали справи, здійснюючи розрахунок збитків, позивач скористався коефіцієнтом 1 % норми природної втрати вантажу.

Суд першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що наданий позивачем розрахунок збитків, спричинених внаслідок недостачі товару (кам`яного вугілля), є арифметично правильним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки проведений з урахуванням норми природної втрати під час перевезення вантажу, що  відповідно до пункту 27 Правил перевезення вантажів складає 1% від маси вантажу, зазначеної в перевізних документах.  

З посиланням на наведені встановлені обставини, господарські суди дійшли висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Касаційний господарський суд вважає такі висновки судів попередніх інстанцій щодо обґрунтованості розміру заявлених до стягнення у цій справі збитків правильними.

Доводи відповідача про те, що при визначенні суми норми природної втрати маси вантажу підлягав застосуванню коефіцієнт 2%, а не 1% колегія суддів відхиляє, оскільки матеріали справи не містять доказів, що вантаж перевозився у вологому стані, зокрема про таку характеристику вантажу не зазначено у залізничних накладних. До того ж у п. 50 деяких залізничних накладних вказано про здійснення заходів проти змерзання вантажу - профілактика виконана шляхом просушування вугілля.

З огляду на вищевикладене не знайшли свого підтвердження посилання АТ  "Українська залізниця" на те, що суди при ухваленні оскаржуваних рішень не врахували судову практику Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладену у постанові Верховного Суду від 03.09.2020 у справі №910/15076/19 щодо застосування частини 2 статті 114 Статуту залізниць України, пункту 27 Правил видачі вантажу, які передбачають застосування норми природних втрат у розмірі 2% від маси вантажу, зазначеної в перевізних документах, при розрахунку збитків. У справі № 910/15076/19 мало місце перевезення вантажу у вологому стані (застосовується коефіцієнт норми природної втрати маси вантажу - 2%), про що було зазначено у залізничних накладних, проте у цій справі відсутні докази перевезення вантажу у вологому стані та, відповідно, наявні підстави для застосування коефіцієнту - 1%.  

Верховний Суд відхиляє аргументи скаржника про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права при дослідження доказів щодо вартості втраченого вантажу, тому що за твердженнями скаржника позивач не надав суду документи щодо вартості вантажу, а саме договір поставки між ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" та   АТ «ДТЕК Західенерго». 

Згідно зі статтею 924 Цивільного кодексу України, статтею 314 Господарського кодексу України, статтями 114 і 115 Статуту залізниць України залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. При визначенні розміру збитків, заподіяних втратою вантажу, необхідно застосовувати норми Статуту залізниць України, яким встановлено обмежену відповідальність перевізника у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу, яка визначається на підставі загальної суми рахунку або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 916/4345/14). У цій справі документами, які підтверджують вартість втраченого вантажу є довідки ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" (вантажовідправника) про вартість 1 тонни кам`яного вугілля, які видані щодо кожного вагону та залізничної накладної.

За таких обставин постанова суду апеляційної інстанції та рішення першої інстанції прийняті з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування немає.

З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно зі ст. 129  ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.  

Керуючись п. 13 ст. 8, ст. ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

касаційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2020 у справі за № 910/5038/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                      Л. Стратієнко

Судді                                                                                                  Н. Губенко

                                                                                                І. Кондратова