ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/1548/20  Номер провадження 22-ц/814/254/21	Головуючий у 1-й інстанції Попов М. С.  Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Бондаревської С.М.,
суддів Абрамова П.С., Пилипчук Л.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»
на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2020 року, постановлене суддею Поповим М.С.,
у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, – 

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 11 грудня 2007 року. 
Заявлені позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем кредитних зобов`я-зань у порядку та строки, визначені умовами кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 31 липня 2020 року заборгованість за вказаним договором становить 258 511 грн. 88 коп.. та складається з: 3 697,18 грн. – заборгованість за кредитом; 252 919,96 грн. – заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1 894,74 грн. – заборгованість за пенею.
Посилаючись на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, – просило стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 136 108 грн. 69 коп., яка складається з: 3 697,18 грн. – заборгованості за кредитом; 132 411,51 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом з 11 грудня 2007 року по 30 травня 2019 року, а також судові витрати у розмірі 2 102,00 грн. за сплату судового збору.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2020 року в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовлено.
Рішення районного суду вмотивовано тим, що банк звернувся до суду за захистом свого порушеного права поза межами позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, в особі його уповноваженого представника, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Не погодившись з даним судовим рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Зазначає, що відповідач, підписавши анкету-заяву від 11 грудня 2007 року, отримав кредит у розмірі 21 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом за базовою відсотковою ставкою в 1,9% на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 
При укладенні договору сторони керувалися положеннями ч. 1 ст. 634 ЦК України, вважаючи такий правочин договором приєднання, за наслідками якого позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України. 
Підстави нарахування відсотків, включно із розміром базової відсоткової ставки, також підтверджуються довідкою про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», датовану 11 грудня 2007 року та особисто підписану позичальником. Така довідка була надана позивачем разом із позовом та безпідставно не прийнята до уваги при постановленні оскаржуваного рішення, оскільки окрім розміру базової відсоткової ставки, також містить узгоджені сторонами зобов`язання виконувати умови кредитування в частині підстав нарахування та розміру пені та неустойки.
Просить врахувати позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 за якої, в межах строку кредитування відповідач повинен повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. 
Доводить, що відповідно до Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затверджене Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 №75, виписка про рух коштів клієнта є первинним документом, що підтверджує отримання відповідачем кредитних коштів банку. Належність такого доказу відповідає позиції Верховного Суду по справі №200/564/7/18.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 та ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення в оскаржуваній частині, апеляційний суд виходить з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 11 грудня 2007 року ОСОБА_1 заповнив та підписав заяву, якою висловив згоду, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, за яким позичальник отримав кредитну картку «Універсальна» за номером НОМЕР_1 із кредитним лімітом в 250,00 грн. та базовою процентною ставкою по кредитному ліміту на момент підписання договору в 1,9% на місяць з розрахунку 360 днів на рік. Строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії платіжної карти /а. с. 12/. 
Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписаної позичальником 11 грудня 2007 року, останнім погоджено: тип карти MasterCardMass; тип кредитної лінії відновлювальний; пільговий період (нарахування відсотків здійснюється за ставкою 0,01% річних) до 55 днів; базова відсоткова ставка, в місяць – 1,9%; комісія - 1% на залишок заборгованості, непогашеної упродовж пільгового періоду; розмір щомісячних платежів – 7% від заборгованості, але не менше 50 грн./10$ та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітнім; комісія за несвоєчасне погашення заборгованості (при виникненні прострочки на суму більше 50 грн./10$) – 1% від загальної суми заборгованості, але не менше 10 грн./2$ на місяць. З фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та прикладами розрахунку суми плати з використання кредитних коштів позичальник ознайомлений /а. с. 13/.
05 жовтня 2011 року Публічному акціонерному товариству Комерційному банку ПриватБанк», внесеному до державного реєстру банків 19 березня 1992 року за номером 92, видано банківську ліцензію Національного банку України за №22 про право на надання банківських послуг, визначених частиною третьою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» /а. с. 27/.
До кредитного договору банк додав Витяг з Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку /а.с. 14-19/.
Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за договором б/н від 11 грудня 2007 року, станом на 31 липня 2020 року складає: 3 697,18 грн. – заборгованість за кредитом; 252 919,96 грн. – заборгованість за процентами; 1 894,74 грн. - заборгованість по пені. Разом: 258 511,88 грн., із них заявлено до стягнення 136 108,69 грн., а саме: 3 697,18 грн. – заборгованість за кредитом; 132 411,51 грн. – заборгованість за про-центами за користування кредитом з 11 грудня 2007 року по 30 травня 2019 року /а. с. 4-9/.
Згідно пояснень відповідача на позовну заяву про стягнення заборгованості вх. №5435 від 05 листопада 2020 року, позивачем пропущений строк позовної давності для захисту своїх прав, перебіг якого розпочався з 2007 року, що є підставою для відмови у позові /а.с. 53-56/.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд виходив із того, що позивачем доведено неналежність виконання позичальником умов кредитного зобов`язання. Разом з тим, з розрахунку заборгованості вбачається, що з 26 вересня 2007 року відповідачем здійснювалася оплата лише відсотків за кредитом, дата останньої проплати – 27 квітня 2017 року на суму 1 379,00 грн., тобто з цього часу позивач мав можливість реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, в межах строку позовної давності, та станом на дату звернення до суду з позовом (24 вересня 2020 року) строк позовної давності за ним сплив.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин правил ч. 1 ст. 364 ЦК України, однак висновок про відмову в позові з підстав спливу строку позовної давності не відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, якими вони врегульовані. 
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За правилом статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу
Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) –  тривалістю в один рік (пункт 1 частини 2 статті 258 ЦК України).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 цієї статті).
Згідно з положеннями статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов`язку.
Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.
До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.
При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.
Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-2891цс16, не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення. Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду в постановах від 06.03.2018 по справі № 2120/12694/12, від 21.03.218 по справі № 441/569/17 та від 28.03.2018 по справі № 332/3802/14-ц, згідно яких перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається від несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі – зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.
Із матеріалів справи убачається, що на виконання кредитного договору б/н від 11 груд-ня 2007 року ОСОБА_1 видано кредитну картку «Універсальна» за номером НОМЕР_1 , яка в подальшому перевипускалася, зі встановленим кредитним лімітом та базовою відсотковою ставкою за користування кредитними коштами в розмірі 1,9% на місяць з розрахунку 360 днів на рік, строком дії кредитного ліміту, що співпадає зі строком дії платіжної карти – 10/17 /а. с. 10, 12/.
Відповідно до довідки Приватбанк про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н): старт карткового рахунку 26.09.2007 за карткою НОМЕР_1 ; 26.09.2007 змінено кредитний ліміт до 21 600,00 грн.;13.02.2008 кредитний ліміт зменшено до 100 грн.; 22.03.2008 кредитний ліміт збільшено до 500 грн.; 18.09.2008 кредитний ліміт збільшено до 600 грн.; 17.06.2009 кредитний ліміт зменшено до 540 грн.; 15.09.2009, 16.02.2010 кредитний ліміт зменшено до 530 грн.; 21.08.2010 кредитний ліміт зменшено до 470 грн.; 22.12.2010 кредитний ліміт зменшено до 410 грн.; 10.12.2012 кредитний ліміт зменшено до 300 грн.; 08.02.2013 кредитний ліміт зменшено до 170 грн.; 14.10.2013 кредитний ліміт збільшено до 4 000,00 грн.; 03.09.2014 кредитний ліміт зменшено до 3 730,00 грн.; 09.09.2014 кредитний ліміт зменшено до 3 710,00 грн. Станом на 17.01.2020 кредитний ліміт 0,00 грн. /а. с. 11/.
Таким чином строк виконання ОСОБА_1 зобов`язання з повернення кредитних коштів сплинув 31 жовтня 2017 року. З даним позовом до суду АТ КБ «ПриватБанк» звернулося 24 вересня 2020 року – в межах загального строку позовної давності. Наведене виключає підстави застосування наслідків, передбачених статтею 267 ЦК України до вимог банку про повернення позичальником фактично одержаних кредитних коштів у розмірі 3 697,18 грн. та відсотків за їх використання за базовою відсотковою ставкою в 1,9%, в межах трирічного строку позовної давності, який обраховується апеляційним судом від дати останнього використання кредитних коштів (13 травня 2014 ро-ку), а саме, з травня 2017 року по жовтень 2017 року (в межах строку дії платіжної карти), що становить 421,80 грн. Розраховуючи заборгованість за відсотками, колегія суддів бере за основу наступну формулу: сума боргу по тілу кредиту х 22,80 % річних : 100 % : 365 днів х кількість днів прострочення. 
Доводи апеляційної скарги щодо правомірності нарахування пені апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки такі вимоги, а також підстави нарахування відсотків згідно ст. 625 ЦК України, не заявлялися суду першої інстанції. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» (3%), на користь останнього із ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати за подачу позову в розмірі 63,06 грн. (2 102,00 грн. х 3%) та 94,59 грн. (3 153,00 грн. х 3%) за апеляційну скаргу /а. с. 3, 86/.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, – 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» – задовольнити частково.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2020 року – скасувати. Ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості  – задовольнити частково. 

Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570, рахунок № НОМЕР_3 , МФО №305299) заборгованість за простро-ченим тілом кредиту в розмірі 3 697 грн. 18 коп. та заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 421 грн. 80 коп., а всього 4 118 грн. 98 коп.

В іншій частині позовних вимог – відмовити.

Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 157 грн. 65 коп.. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:                                                 Бондаревська С.М.

Судді                                                                                  Абрамов П.С.

Пилипчук Л.І.