ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 р.	Справа № 440/6007/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Русанової В.Б. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О., 
представника позивача Кріль О.В.,
представника третьої особи Фірсової Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 року, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, по справі № 440/6007/20
за позовом         ОСОБА_1      
до        Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру,        Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області      
третя особа         Державне підприємство "Чутове"   
про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, в якому просив:
- визнати протиправними дій Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру щодо проведення державної експертизи проекту землеустрою щодо приватизації земель Державного підприємства "Чутове" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населених пунктів на території Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області;
- визнати протиправними дій Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області щодо проведення державної експертизи проекту землеустрою щодо приватизації земель Державного підприємства "Чутове" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населених пунктів на території Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області шляхом проставлення на висновку № 3528-20 від 21.09.2020 відмітки про позитивну оцінку проекту та його погодження;
- визнання протиправним та скасування рішення Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, викладене у Висновку державної експертизи землевпорядної документації від 21.09.2020 № 3528-20.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 закрито провадження у справі.
Позивач, не погодившись з таким судовим рішенням, звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.2020, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що предмет позову, суб`єктний склад учасників, свідчить про те, що дана справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, одним і завдань якого є захист прав фізичної особи від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.
Відповідач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Третя особа надала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Представник позивача  в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.
Представник третьої особи в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що судове рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування  не вбачає.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, відзиви на апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у даній справі, вважаючи порушеним своє право на приватизацію землі державного підприємства, оскільки   ОСОБА_1  був включений до списку осіб, які мають право на отримання земельної ділянки (паю) Державного підприємства "Чутове", затвердженого протоколом загальних зборів трудового колективу Державного підприємства "Чутове"№2 від 04.09.2018 /а.с. 19-22/, проте, проект землеустрою щодо приватизації земель Державного підприємства "Чутове" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населених пунктів на території Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області, розроблений ДП “Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою”, щодо якого складено  висновок державної  експертизи землевпорядної документації від 21.09.2020 №3528-20, містить список осіб, які мають право на отримання у власність земельної частки (паю) Державного підприємства "Чутове", затверджений протоколом  загальних зборів трудового колективу Державного підприємства "Чутове" №1  від 04.10.2019,  до  якого позивача ОСОБА_1 не включено /а.с. 141-146/.  
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача стосуються приватизації державного майна і цей спір не є публічно-правовим, то в силу наведених приписів пункту 2 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України має вирішуватися судами за правилами господарського судочинства.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі, проте судове рішення підлягає зміні з підстав та мотивів з наступних підстав.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові, організаційні і фінансові основи здійснення державної експертизи землевпорядної документації та порядок її проведення визначає Закон України «Про державну експертизу землевпорядної документації» від 17 червня 2004 року №1808-IV (далі - Закон № 1808-IV).
Згідно зі статтею 1 Закону № 1808-IV Державна експертиза землевпорядної документації (далі - державна експертиза) - це діяльність, метою якої є дослідження, перевірка, аналіз та оцінка об`єктів експертизи на предмет їх відповідності вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, а також підготовка обґрунтованих висновків для прийняття рішень щодо об`єктів експертизи.
Об`єктами державної експертизи є документація із землеустрою та документація з оцінки земель, види яких визначені законом, а також матеріали і документація державного земельного кадастру (стаття 6 Закону № 1808-IV).
Статтею 32 Закону №1808-IV встановлено, що державна експертиза проводиться шляхом розгляду документації та матеріалів, а за необхідності - шляхом проведення обстежень у натурі (на місцевості). При проведенні державної експертизи досліджуються, перевіряються, аналізуються та оцінюються: питання дотримання вимог законодавства та встановлених стандартів, норм і правил при прийнятті проектних рішень; відповідність передбачених документацією і матеріалами заходів завданням на проектування, вимогам раціонального використання та охорони земель, а також дотриманню законних прав та інтересів власників земельних ділянок та землекористувачів, держави і суспільства; еколого-економічна ефективність проектних рішень щодо запобігання їх негативного впливу на стан земельних ресурсів, суміжні земельні ділянки, ландшафт.
Відповідно до частини третьої статті 7 Закону № 1808-IV виконавцями державної експертизи є експерти, які працюють у складі спеціально уповноваженого органу виконавчої влади у сфері державної експертизи і мають високу кваліфікацію та спеціальні знання, а також висококваліфіковані спеціалісти або наукові працівники, які залучаються цими органами до її проведення відповідно до закону (далі - експерти державної експертизи).
Підпунктом 49 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, та підпунктом 28 пункту 4 Положення про територіальні органи Держгеокадастру, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333, Держгеокадастр та його територіальні органи проводять в установленому законодавством порядку державну експертизу програм і проектів з питань землеустрою.
Із системного аналізу наведених правових норм слідує, що проведення державної експертизи проекту землевпорядної документації є компетенцією Держгеокадастру та його територіальних органів; предметом експертизи є відповідність землевпорядної документації визначеним вимогам законодавства, стандартам, нормам та правилам.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.06.2020 у справі №808/1508/16, від 14.04.2020 у справі №806/2643/16 та від 09.02.2021 у справі №823/1853/16.
Згідно з положеннями частин першої та другої статті 35 Закону №1808-IV результатом проведення державної експертизи є висновок державної експертизи. Висновки державної експертизи повинні містити оцінку допустимості та можливості прийняття рішення щодо об`єкта державної експертизи і враховувати соціально-економічні наслідки.
Організаційні засади і вимоги щодо проведення державної експертизи землевпорядної документації, ведення звітності у цій сфері визначає Методика проведення державної експертизи землевпорядної документації, затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 03 грудня 2004 року № 391 (далі - Методика № 391).
Згідно з положеннями пункту 3.5 Методики № 391 на заключній стадії проведення державної експертизи узагальнюються результати експертних досліджень, готується висновок державної експертизи щодо доцільності затвердження землевпорядної документації.
Висновок державної експертизи землевпорядної документації оформляється за типовою формою, встановленою Кабінетом Міністрів України відповідно до статті 18 Закону № 1808-IV.
Так, підготовлені висновки державної експертизи повинні зводитись до трьох можливих варіантів:
- землевпорядна документація в цілому відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, оцінюється позитивно та погоджується (у разі необхідності погодження може обумовлюватися певними умовами щодо додаткового опрацювання окремих питань та внесення коректив, виконання яких не потребує суттєвих доробок);
- землевпорядна документація не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, повертається на доопрацювання;
- землевпорядна документація, яка не відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, оцінюється негативно і не погоджується.
Оцінка землевпорядної документації у висновках державної експертизи (за одним із вказаних варіантів) є обов`язковою (п.п. 3.5.3-3.5.4 Методики № 391).
Таким чином, підсумки державної експертизи відображаються у висновку, в якому експерт вказує на виявлені недоліки (якщо такі мали місце), необхідність доопрацювання проекту землевпорядної документації (у разі наявності недоліків).
Із системного аналізу наведених правових норм слідує, що проведення експертизи проекту землевпорядної документації та формулювання за її наслідками висновку, в тому числі про доопрацювання проекту відповідної документації, є виключною компетенцією органів Держгеокадастру.
Стосовно процедури оскарження висновку державної експертизи проекту землевпорядної документації, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Статтею 37 Закону № 1808-IV встановлено, що замовники або розробники об`єктів державної експертизи, заінтересовані у спростуванні висновків державної експертизи або їх окремих положень, подають обґрунтоване клопотання (заяву) про це до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, у місячний термін з дня отримання клопотання (заяви) розглядає його і за наявності підстав призначає проведення повторної державної експертизи.
У разі спростування висновків державної експертизи, яку проводив центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, до проведення повторної державної експертизи залучаються незалежні експерти.
У разі відмови в розгляді заяви про спростування висновків державної експертизи або незгоди з висновками повторної державної експертизи замовники або розробники об`єктів державної експертизи мають право звернутися до суду.
Висновки державної експертизи можуть бути скасовані органом, який їх видав, у разі виявлення обставин, що могли вплинути на об`єктивність оцінки висновку.
Позитивні висновки повторної державної експертизи є підставою для прийняття відповідним органом рішення або реалізації заходів, передбачених об`єктами державної експертизи, крім випадків оскарження їх у судовому порядку.
Аналіз наведених норм права дає підстави колегії суддів дійти висновку, що заінтересовані особи, не згодні з висновком експертизи, мають подати обґрунтоване клопотання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який відповідно до Закону уповноважений розглядати такі клопотання.
Право заінтересованих осіб на звернення до суду з позовом про скасування висновків державної експертизи може бути реалізоване лише у разі відмови центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у розгляді заяви про спростування висновків державної експертизи чи окремих їх положень або незгоди з висновками повторної експертизи.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.06.2020 за №808/1508/16, від 14.04.2020 у справі № 806/2643/16, від 23.04.2020 у справі №814/3555/14 та від 09.02.2021 у справі №823/1853/16.
Однак, доказів того, що позивач звертався до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (Держгеокадастр), з клопотанням про спростування висновку державної експертизи, як це прямо передбачено Законом України «Про державну експертизу землевпорядної документації» матеріали справи не містять.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем не було дотримано порядку оскарження висновку державної експертизи землевпорядної документації №3528-20 від 21.09.2020, встановленого статтею 37 Закону № 1808-IV, а тому провадження у справі підлягає закриттю, оскільки позивач не в повній мірі реалізував право на оскарження висновку в порядку, встановленому статтею 37 Закону № 1808-IV, а тому надання оцінки судом висновку державної експертизи у судовому порядку є передчасним.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення; скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково (п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 315 КАС України).
Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 4 ст. 317 КАС України підставами для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та(або) резолютивної частини..
          Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,  -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 року по справі № 440/6007/20 - змінити з підстав та мотивів. 
В іншій частині ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 року по справі № 440/6007/20 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді 	   	Я.В. П`янова    В.Б. Русанова   	
Повний текст постанови складено  22.02.2021 року