Постанова
Іменем України
 
30 березня 2021 року              
 
м. Київ
 
провадження №22-ц/824/4793/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),
суддів: Желепи О.В., Кравець В.А., 
за участю секретаря: Ратушного А.В.,  
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
                                                                                                 
на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва про відмову в забезпеченні позову
 
в складі судді Савицького О.А.
 
від 26 січня 2021 року 
 
у справі №761/2525/21 Шевченківського районного суду м. Києва
 
за заявою ОСОБА_1 
 
про забезпечення позову
 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 
 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»,
 
треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кошарський Олександр Володимирович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, 
 
про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
 
В С Т А Н О В И В:
 
25 січня 2021 року ОСОБА_1 , посилаючись на те, що розмір заборгованості вказаний у виконавчому написі №6114 від 08.12.2020 не є безспірним, звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом про визнання даного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 
 
Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, що зареєстрований в реєстрі за №6114 від 08.12.2020, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю.
 
В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказувала, що за оспорюваним виконавчим написом приватним виконавцем відкрито виконавче провадження та розпочато процедуру звернення стягнення на доходи позивача, зокрема на заробітну плату, у зв`язку з чим існує необхідність у вжитті заходів забезпечення позову.
 
Зазначила, що між сторонами дійсно виник спір, а невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення виконання чи неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову, так як будуть вже проведені відрахування із заробітної плати.
 
Також зазначила, що є підстави саме для такого виду забезпечення позову як зупинення стягнення за виконавчим написом, оскільки між сторонами виник спір щодо виконання виконавчого напису нотаріуса.
 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 січня 2021 року відмовлено у забезпеченні позову.
 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивачка подала до суду апеляційну скаргу, в якій посилалася на те, що ухвала суду є необґрунтованою та незаконною, постановлена з порушенням норм процесуального права та без повного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення процесуального питання.
 
Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що зупинення стягнення за виконавчим написом є підміною рішення суду, не врахувавши, що між сторонами дійсно виник спір щодо виконавчого напису. А неможливість виконання рішення суду полягає в тому, що якщо до кінця розгляду даної справи виконавчий напис вже буде виконано, то ухвалене рішення суду вже не зможе захистити права позивача.
 
Суд також дійшов помилкового висновку про відсутність повноважень щодо зупинення стягнення за виконавчим написом, оскільки такий вид забезпечення позову передбачено п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.
 
За наведених обставин просила скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26.01.2021 та ухвалити нове судове рішення про вжиття заходів забезпечення позову.
 
Представник позивача - ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ній.
 
Відповідач,  належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив.
 
Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу                        Буждиганчук Є.Ю., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва                          Кошарський О.В., належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися та своїх представників не направили.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи та їхніх представників.
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2 , перевіривши доводи апеляційної скарги, законність ухвали суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялись у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивачка просила вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, посилаючись на те, що на підставі виконавчого напису, який нею оскаржується в судовому порядку, буде здійснено стягнення коштів із її доходів, що суттєво ускладнить ефективний захист порушених прав позивача. 
 
Відмовляючи в забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив з того, що зупинення стягнення на підставі виконавчого напису є підміною рішення, оскільки позивачем буде досягнуто мети позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, без розгляду справи по суті.
 
Суд також дійшов висновку, що не наділений такими повноваженнями як забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження.
 
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх неправильними з наступних підстав.
 
Законодавцем визначено, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
 
Також, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками справи.
 
Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зазначала, що оскаржуваний нею виконавчий напис нотаріуса відповідачем звернуто до примусового виконання, тоді як вказану у ньому суму заборгованості вона вважає спірною.
 
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 посилалася на те, що можливе рішення суду про задоволення позову вже не зможе захистити її права, за захистом яких вона звернулася із даною позовною заявою, оскільки за час розгляду справи виконавчий напис буде виконано в примусовому порядку та відраховано з її доходів на користь відповідача грошові кошти.
З наведеного слідує, що позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а забезпечити позов шляхом зупинення стягнення за виконавчим документом.
Також, зі змісту заяви про забезпечення позову не вбачається, що метою такої заяви є фактично вирішення спору по суті без ухвалення рішення суду.
Наведені обставини свідчать про те, що позовні вимоги та заходи забезпечення позову, які просить вжити позивачка не є тотожними. 
 
Спосіб забезпечення позову, який обрано позивачем, передбачено п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України. 
 
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
 
Таким чином, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, не є вирішенням спору по суті, а є лише процесуальним питанням.
 
Більш того, забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. 
 
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що є помилковим висновок суду першої інстанції про те, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса підмінює рішення суду без розгляду справи по суті.
Колегія суддів також вважає, що суд першої інстанції, неповно з`ясувавши обставини справи, дійшов помилкового висновку, що позивачка звернулася з вимогою про вжиття заходу забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження. Так, суд помилково ототожнює поняття "зупинення стягнення на підставі виконавчого документа" та "зупинення виконавчого провадження". Зупинення стягнення на підставі виконавчого документа в                 ст. 150 ЦПК України визначено як вид забезпечення позову та відноситься до компетенції суду, а порядок зупинення виконавчого провадження відноситься до повноважень державного (приватного) виконавця, згідно Закону України "Про виконавче провадження".
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи процесуальне питання про забезпечення позову суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та допустився порушення норм процесуального права, що в силу ст. 376 ЦПК є підставою для скасування ухвали з постановленням нового судового рішення.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, колегія суддів виходить з наступного.
За правилом частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
На підставі частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
Як вбачається зі змісту позовної заяви у даній справі, ОСОБА_1 заявила вимоги про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса КМНО Буждиганчук Є.Ю. від 08 грудня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №6114, щодо стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" заборгованості за кредитним договором №57564846AFCLI103 в сумі 145 270,49 грн. Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 посилалася на те, що розмір заборгованості є спірним.
 
З матеріалів справи вбачається, що 22 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кошарським О.В. відкрито виконавче провадження ВП №63966785 з примусового виконання виконавчого напису №6114 від 08.12.2020. 
 
В ході виконавчого провадження ВП №63966785 постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кошарського О.В. від 24.12.2020 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 (а.с. 11-12). Тобто, позивачем надано докази реального виконання за виконавчим написом, який оскаржується боржником в судовому порядку.
З огляду на викладені обставини та норми права, колегія суддів приходить до висновку, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, який оскаржується боржником у судовому порядку, є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.У разі задоволення позову невжиття такого виду забезпечення позову призведе до неможливості виконання судового рішення і виникнення між сторонами у справі конфліктних ситуацій. 
До того ж, даний вид забезпечення позову не завдасть збитків відповідачу та не порушує права третіх осіб, які не є учасниками справи.
За вказаних обставин, колегія суддів, виходячи з розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, приходить до висновку про наявність правових підстав для забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, який оскаржується боржником у судовому порядку.
 
При цьому, з огляду на предмет спору, колегія суддів вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача.
 
У відповідності до вимог ч. 6 ст.153 ЦПК України про забезпечення позову суд постановляє ухвалу.
 
Одночасно колегія суддів звертає увагу, що заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України, 
 
                                                         ПО С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
 
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 січня 2021 року про відмову у забезпеченні позову - скасувати.
 
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.
 
Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису від 08 грудня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, зареєстрованого в реєстрі за №6114.
 
Стягувач: ОСОБА_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .
 
Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», адреса: 03150,                   м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5Б; ідентифікаційний код юридичної особи: 36799749.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.
 
Повний текст постанови складено 30 березня 2021 року.
 
Головуючий                                                                                                           О.Ф. Мазурик

Судді                                                                                                                       О.В. Желепа

                                                                                                                                 В.А. Кравець