ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2021 року
м. Харків

Справа № 643/3963/19
Провадження № 22-ц/818/794/21 

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Хорошевський О.М.
суддів – Бурлака І.В., Яцини В.Б.
за участю секретаря Пузікової Ю.С.
Учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2020 року, постановлене суддею Мельниковою І.Д., за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та поділ майна подружжя,-
УСТАНОВИВ:
У березні 2019 року ОСОБА_1  звернулась до суду з позовом після уточнення якого просила визнати автомобіль Kia Sportage, номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, 2017 р.в., який зареєстрований за ОСОБА_2 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за атомобіль Kia Sportage, номерний знак НОМЕР_1 , в розмірі 244125 грн. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 25.04.2015. Під час шлюбу у них народився син ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем. Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 24.10.2018р. шлюб між сторонами розірвано. За період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин ОСОБА_2  уклав кредитний договір №10344/2017 від 26.07.2017 з ПАТ «Кредобанк» на суму 474075 грн. для придбання автомобіля Kia Sportage, номерний знак  НОМЕР_1 . Цей автомобіль зареєстровано 26.07.2017. Під час укладання кредитного договору, банк уклав з позивачем договір поруки №103440/2017/2 від 26.07.2017. Вважає, що спірний автомобіль є об`єктом спільної сумісної власності та підлягає поділу як спільне майно подружжя. Оскільки автомобіль є річчю неподільною, який знаходиться у користуванні лише відповідача, просила під час поділу автомобіля керуватись ст. 71 СК України. Згоду на отримання компенсації Ѕ частини вартості автомобіля надала.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано автомобіль Kia Sportage, номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, 2017 р.в., який зареєстрований за ОСОБА_2 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 грн. 
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні стягнення на її користь грошової компенсації за автомобіль, як незаконне та необґрунтоване, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити в цій частині нове про задоволення позовних вимог.
Скарга містить посилання на те, що суд не вірно безпідставно відмовив їй у стягненні компенсації Ѕ частини вартості автомобіля, оскільки її вимоги підтверджені належними та допустимими доказами та містяться у матеріалах справи.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 – адвокат Селезень С.В. просить рішення залишити без змін. 
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення компенсації вартості автомобіля суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи містять різні звіти оцінки вартості майна, що унеможливлює визначити його дійсну вартість. Також, остаточні позовні вимоги містять вимоги щодо визнання автомобіля об`єктом спільної сумісної власності та компенсації грошової суми за вказаний автомобіль. Однак, позовні вимоги не містять вимоги щодо припинення спільної сумісної власності на спірний автомобіль позивача.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції.
Судом правильно встановлено, що під час перебування у шлюбі сторонами придбано автомобіль Kia Sportage, номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, 2017 р.в., зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2 , який є спільною сумісною власністю подружжя.
Відповідно до Договору купівлі продажу автомобіля від 24 липня 2017 року ціною автомобіля визначено  632100,00 грн. (т. 1 а.с. 173).
Згідно розділу 2 Договору з ПАТ «Кредобанк» покупцем було внесено аванс коштами 25 відсотків від ціни автомобіля у сумі 158 025грн., а різницю між повною вартістю автомобіля було внесено кредитними коштами у розмірі 474075грн. 00 коп. з урахуванням ПДВ -79012 грн. 50 коп., що становить 75% повної ціни автомобіля та підтверджено п. 2.2.2. ч.2 Договору.
ПАТ «Кредобанк» було надано розрахунок сплаченого кредиту подружжям за період з 26.07.2017року по 24.10.2018 року, тобто до моменту припинення шлюбу за рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Сторонами не заперечується, що транспортний засіб використовується лише ОСОБА_4 особисто, після розлучення з позивачем по справі автомобіль залишився у нього.
Обставини справи про те, автомобіль є спільним сумісним майном та те, що ним користується відповідач і на нього зареєстрований визнаються сторонами, підтверджується матеріалами справи, що відповідно до ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає та не оскаржується в апеляційному порядку.
Частиною 1 статті 70 СК України передбачено, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом.
Статтею 71 цього Кодексу майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі, а неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Встановлено, що домовленості між сторонами не досягнуто.
Частиною 2 ст. 183 ЦК України передбачено, що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.
За правилами ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
За правилами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Враховуючи, що позивачкою не було заявлено вимоги про припинення права спільної сумісної власності та вимог про визнання права власності за одним з подружжя на спірний автомобіль, який є неподільною річчю, судова колегія не має підстав для задоволення вимог про стягнення компенсації вартості частки автомобілю на користь позивачки.
Оскільки доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 , 375, 381-384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Московського  районного суду м. Харкова від 17 вересня  2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Головуючий                                                                              О.М. Хорошевський 

Судді:                                                                                   І.В. Бурлака 

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 29.01.2021.