ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

03 лютого 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №581/639/20 
Номер провадження 22-ц/816/199/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Собини О. І. 
за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М., 
сторони:
стягувач –  ОСОБА_1 ,
боржник –  ОСОБА_2 ,
державний виконавець Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Поліщук Віта Віталіївна,
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на ухвалу Липоводолинського районного суду Сумської області від 22 жовтня 2020 року, в складі судді Сізова Д.В., постановлену у с. Липова Долина,
в с т а н о в и в:
14 серпня 2020 року ОСОБА_2 звернувся зі скаргою на постанову головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі – державний виконавець) Поліщук В.В. про звернення стягнення аліментів на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 07 квітня 2020 року у виконавчому провадженні № 55448623, у якій просить поновити строк на її оскарження, визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Поліщук В.В. щодо неналежного встановлення порядку стягнення аліментів та щомісячного розрахунку суми аліментів з усіх видів його заробітку (доходу) у виконавчому провадженні № 55448623, визнати протиправною та скасувати вказану постанову від 07 квітня 2020 року та зобов`язати державного виконавця Поліщук В.В. відкликати з Центрального об`єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві оскаржувану постанову.
Доводи скарги мотивовано тим, що на виконання судового наказу Липоводолинського районного суду Сумської області від 22 листопада 2017 року про стягнення з боржника на користь стягувачки аліментів на утримання дитини та постанови про відкриття виконавчого провадження від 27 грудня 2017 року з нього стягувались щомісячні платежі за місцем роботи у ТОВ «БМП Планета-Буд» у розмірі 980 грн На початку 2018 року боржник повідомив державному виконавцю всі необхідні для визначення його доходу відомості, а виконавець встановила порядок стягнення аліментів, звернувши їх примусове стягнення лише із заробітної плати. 02 та 18 березня 2020 року стягувачка звернулась із заявами про приховування боржником свого доходу у виді пенсії в разі втрати годувальника і 07 квітня 2020 року державним виконавцем Поліщук В.В. винесено оскаржувану постанову, якою звернуто стягнення аліментів на пенсію у разі втрати годувальника. У цій постанові державний виконавець встановила до стягнення удвічі більше належної до стягнення суми, що на цей час становить 50 % з кожного джерела отримання коштів. На думку боржника, оскаржувана постанова є незаконною, оскільки пенсія у разі втрати годувальника не є заробітком чи доходом, про що зроблено висновок у рішенні Конституційного Суду України у рішенні від 28 квітня 2009 року №9-рп/2009, а тому на неї не може бути звернуто стягнення. Крім того, державний виконавець неправомірно звернула стягнення на пенсію у розмірі 25% в рахунок погашення заборгованості, починаючи з 21 листопада 2017 року, оскільки постанова не може мати зворотної дії в часі, а допущена державним виконавцем помилка на початку визначення джерел доходу, на які зверталися стягнення аліментів, не може виправлятися за рахунок осіб, яких вона стосується та має бути покладена на державу.
Також зазначає, що постанову державного виконавця не отримував, а дізнався про неї лише 14 липня 2020 року, після чого оскаржив її 24 липня 2020 року до адміністративного суду, 28 липня 2020 року – до начальника відділу. Відповідь на скаргу від виконавчої служби боржнику не надходила, а адміністративний суд ухвалою від 04 серпня 2020 року відмовив у відкритті провадження з огляду на те, що скарга підсудна Липоводолинському районному суду Сумської області.
Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 22 жовтня 2020 року поновлено ОСОБА_2 строк оскарження постанови державного виконавця Поліщук В.В. про звернення стягнення аліментів на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 07 квітня 2020 року у виконавчому провадженні № 55448623.
Відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні його скарги.
Додатковою Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 29 жовтня 2020 року визнано протиправною бездіяльність державного виконавця Поліщук В.В. щодо встановлення порядку стягнення аліментів у виконавчому провадженні № 55448623.
Відмовлено у задоволенні скарги боржника в частині зобов`язання державного виконавця Поліщук В.В. відкликати з Центрального об`єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві постанову про звернення стягнення аліментів на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 07 квітня 2020 року у виконавчому провадженні № 55448623.
ОСОБА_2 оскаржив ухвалу Липоводолинського районного суду Сумської області від 22 жовтня 2020 року в апеляційному порядку. Посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог скарги у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що боржником повністю виконується постанова державного виконавця від 10 січня 2018 року (заборгованість зі сплати аліментів відсутня, оскільки відсутній її розрахунок), а саме: аліменти стягуються у частці 50% і більше від цілого розміру заробітної плати, що більше 50% прожиткового мінімуму для дитини до 6 років, а сума стягуваних аліментів дорівнює четвертій частині двох заробітків, які і складають дохід боржника. Вказує, що у випадку наявності двох джерел доходів (заробітна плата та пенсія у зв`язку з втратою годувальника) державний виконавець не зобов`язаний обраховувати розмір аліментів виходячи з 50% прожиткового мінімуму по кожному джерелу доходів, оскільки розмір аліментів вираховується з єдиної частки усіх видів доходу, який у боржника є достатнім для стягнення гарантованого мінімального розміру аліментів згідно з судовим наказом. На думку заявника, державний виконавець допустила подвійне стягнення аліментів, чого суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні скарги, не врахував.
У відзиві на апеляційну скаргу стягувач ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні скарги боржника. При цьому вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги. Зазначає, що порушене в апеляційній скарзі питання щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів не було предметом розгляду суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 , пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 22 листопада 2017 року судовим наказом Липоводолинського районного суду Сумської області стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі чверті заробітку (доходу) платника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 21 листопада 2017 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.15).
27 грудня 2017 року державним виконавцем Поліщук В.В. відкрито виконавче провадження № 55448623 на виконання зазначеного судового наказу (а.с. 16-17).
Постановою державного виконавця Поліщук В.В. від 10 січня 2018 року за вказаним виконавчим документом звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_2 , яку він отримував у ТОВ «БМП Планета-Буд» у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу з яких: 25% поточних платежів, але не менше 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, та 25 % в рахунок погашення заборгованості, яку нараховували починаючи з 21 листопада 2017 року (а.с. 89).
У декларації про доходи та майно боржника від 24 січня 2018 року ОСОБА_2 вказав про отримання ним заробітної плати у ТОВ «БМП Планета-Буд», пенсії в разі втрати годувальника та державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства І групи (а.с. 21).
ОСОБА_2 є особою з інвалідністю з дитинства по зору І групи (а.с.10).
Згідно з довідками Управління пенсійного фонду України в м. Києві (Оболонський район) від 23 січня 2018 року, 13 липня 2020 року ОСОБА_2 отримує пенсію в разі втрати годувальника, розмір якої становив у листопаді та грудні 2017 року по 1312 грн, у липні 2019 року – квітні 2020 року по 2000 грн щомісячно, у травні 2020 року – 2100 грн, а з червня 2020 року – 1050 грн.
Довідкою Управління соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 23 січня 2018 року підтверджується, що ОСОБА_2 отримує державну соціальну допомогу інваліда з дитинства І групи, розмір якої становив у листопаді та грудні 2017 року по 2178 грн щомісячно.
Постановою державного виконавця Поліщук В.В. від 07 квітня 2020 року звернуто стягнення на пенсію ОСОБА_2 в разі втрати годувальника, встановлено здійснення відрахувань у розмірі 25 % поточних платежів та 25 % у рахунок погашення заборгованості, яку нараховувати починаючи з 21 листопада 2017 року до виплати загальної суми боргу (а.с. 26-27).
У матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про отримання боржником ОСОБА_2 вказаної постанови державного виконавця.
06 серпня 2020 року начальником Оболонського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Слободчиком Д. надано адресовану ОСОБА_2 відповідь на його скаргу від 28 липня 2020 року, у якій роз`яснено можливість звернути стягнення по аліментам і на соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства.
Частково задовольняючи вимоги скарги боржника, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали виконавчого провадження не містять відомостей про отримання боржником оскаржуваної постанови, суд врахував інвалідність заявника по зору І групи, а тому дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на оскарження постанови державного виконавця. Вирішуючи вимоги скарги по суті, суд виходив з обов`язку державного виконавця стягувати аліменти, зокрема і з пенсії боржника. Водночас, у постанові від 10 січня 2018 року державний виконавець не зазначила пенсію боржника як джерело доходу, тому оскаржуваною постановою від 07 квітня 2020 року звернула стягнення аліментів на пенсію боржника, що суд вважав помилкою державного виконавця, яка, зокрема, призвела до виникнення заборгованості по сплаті аліментів. Таким чином, суд визнав протиправною бездіяльність державного виконавця в частині встановлення порядку стягнення аліментів, проте вважав законною оскаржувану постанову, оскільки Закон України «Про виконавче провадження» не встановлює строків для звернення стягнення на той чи інший дохід боржника, тобто порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування рішення чи виконавчої дії.
Крім того, суд вказав, що на підставі закону з пенсії може бути відраховано не більш як 50% її розміру на аліменти, а загальні відрахування з пенсії боржника не перевищують вказаного порогу. Надсилаючи постанову про звернення стягнення на пенсію боржника, державний виконавець не повідомив йому про розрахунок заборгованості, проте суд вважав, що це порушення не є достатнім для скасування оскаржуваної постанови, яка формально відповідає п. 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5, у якому визначено вимоги до постанов виконавця. Також суд звернув увагу на те, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Таким чином, суд вважав скаргу ОСОБА_2 в частині скасування постанови державного виконавця такою, що не підлягає задоволенню, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню і похідна його вимога про зобов`язання державного виконавця відкликати свою постанову з Центрального об`єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.
Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Відповідно до абз. 4 ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.
З постанови державного виконавця Поліщук В.В. про звернення стягнення аліментів на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2 від 07 квітня 2020 року, а також з довідки Управління пенсійного фонду України в м. Києві (Оболонський район) вбачається, що загальні відрахування з пенсії боржника по втраті годувальника відбуваються у розмірі 50%.
Таким чином, оскаржувана постанова узгоджується з нормами абз. 4 ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».
Доводам заявника апеляційної скарги, які більшою мірою стосуються розміру заборгованості зі сплати аліментів, суд першої інстанції вже дав оцінку, вказавши, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Також суд правильно зауважив, що оскаржувана постанова не містить строку, з настанням якого припиняється стягнення з пенсії боржника 25 % в рахунок погашення заборгованості, однак вказана обставина підлягає встановленню шляхом обчислення розміру заборгованості, зокрема і за заявою боржника.
Решта встановлених місцевим судом порушень прав боржника з боку державного виконавця Поліщук В.В. є формальними по відношенню до оскаржуваної постанови від 07 квітня 2020 року і не можуть бути підставою для її скасування.
Отже, законних підстав для задоволення скарги ОСОБА_2 в частині скасування постанови державного виконавця Поліщук В.В. про звернення стягнення аліментів на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 07 квітня 2020 року апеляційний суд не вбачає.
Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Дії державного виконавця Поліщук В.В. щодо винесення постанови про звернення стягнення аліментів на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2  від 07 квітня 2020 рокубули прийняті та вчинені відповідно до закону, в межах наданих повноважень, без порушення прав боржника, а тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення скарги у повному обсязі.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог процесуального закону, підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 369, 374, 375, 381 – 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Липоводолинського районного суду Сумської області від 22 жовтня 2020 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий - В.І. Криворотенко
Судді: О.Ю. Кононенко
О.І. Собина