Апеляційне провадження № 22-ц/824/4473/2021

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
3 березня 2021 року                                                                                    м. Київ
Унікальний номер 362/4607/20
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Саліхова В.В.,
            розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 ,
            на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області, постановлену 04 листопада 2020 року в приміщенні суду під головуванням судді Кравченко Л.М.,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
 У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Васильківського міськрайонного ВДВС ЦМУ МЮ (м.Київ) про спростування недостовірної інформації.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 4 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що ухвалу про залишення позовної заяви без руху отримано ним 09 жовтня 2020 року. Усунувши недоліки, 16 жовтня 2020 року він направив до суду   заяву про усунення недоліків позовної заяви засобами поштового зв`язку.
Звертає увагу на те, що вчасно усунув недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі Васильківського міськрайонного суду Київської області від 2 жовтня 2020 року про залишення позову без руху та вказав, що з урахуванням попередньо наданої суду позовної заяви, вичерпно обґрунтував обставини позовних вимог, окреслив свободи та інтереси, які були порушені та чим саме, а також вказав на правомірність способу захисту визначеного ним в позовній заяві. 
Відзиву на апеляційну скаргу в порядку статті 360 ЦПК України до суду апеляційної інстанції від позивача не надійшло.
Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем виявлені судом недоліки позовної у поданій ОСОБА_1 заяві на усунення недоліків не усунуто, а відтак позовна заява вважається неподаною та підлягає поверненню.
Статтею 263 ЦПК України установлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Проте, оскаржувана ухвала не відповідає указаним нормам, що згідно статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом установлено, що у вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Васильківського міськрайонного ВДВС ЦМУ МЮ (м.Київ) про спростування недостовірної інформації.
Ухвалою Васильківського  міськрайонного суду Київської області від 2 вересня 2020 року позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява не відповідає вимогам статтям 175 та 177 ЦПК України, оскільки містить недоліки, які перешкоджають відкриттю провадження у справі, а саме: не викладено обставини в обґрунтування пред`явлених позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, не вказано, які права, свободи та інтереси були порушені відповідачем та чим саме, чим визначений той засіб захисту права, який просить застосувати позивач, з посиланням на обставини, як правові підстави, а також на докази в підтвердження обставин на обґрунтування заявлених вимог (ас. 7-8).
Статтею 175 ЦПК України встановлено вимоги до форми та змісту позовної заяви.
Згідно норм частин першої та другої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву (заяву) подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 176 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви (заяви) постановляє ухвалу про залишення позовної заяви (заяви) без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви (заяви) без руху зазначаються недоліки позовної заяви (заяви), спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви (заяви) без руху.
Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви (заяви) у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (заявникові) (частина третя статті 185 ЦПК України).
 Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 4 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала, з підстав того, що ОСОБА_1  не усунуто недоліки позовної заяви.
Дослідивши матеріали справи, колегією суддів установлено, що 16.10.2020 ОСОБА_1 до суду першої інстанції шляхом направлення поштового відправлення надіслано заяву про усунення недоліків позовної заяви щодо спростування недостовірної інформації (ас.11-15). Зокрема, позивачем викладено обставини в обґрунтування пред`явлених позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, вказано, які саме його права, свободи та інтереси були порушені відповідачем та чим саме; визначено спосіб захисту права,  з посиланням на обставини, як правові підстави позову, а також надано докази в підтвердження заявлених позовних вимог.
У частині першій статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За правилами частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
При цьому, обраний позивачем спосіб захисту не є підставою для повернення позовної заяви, а є підставою для надання оцінки такому під час розгляду справи по суті спору.
Окрім того, визнання неподаною і повернення позовної заяви чи іншого процесуального звернення є невиправданим, оскільки у разі неповного усунення недоліків позовної заяви, суд може продовжити строк заявнику для вчинення необхідних процесуальних дій. Реалізація особою процесуального права на подання заяви про усунення недоліків не може оцінюватись судом як невиконання вимог ухвали суду  та мати наслідком повернення заяви, оскільки це за процедурою порушує право на справедливий суд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно частини третьої статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.
Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина перша статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя. У доктрині Європейського суду з прав людини та його практиці "право на суд" передбачено, зокрема, що особа повинна мати доступ до незалежного, неупередженого та компетентного суду.
У своєму рішенні в справі «Голдер проти Сполученого Королівства», 1975 р. суд відзначив: «Було б неприйнятним, на думку Суду, якби ч. 1 ст. 6 детально визначала процесуальні гарантії сторонам у судовому провадженні, не забезпечивши, насамперед, того, без чого користування такими гарантіями було б неможливим, а саме: доступу до суду. Характеристики "справедливості, публічності та оперативності судового провадження були б марними за відсутності судового провадження». Тож право на доступ до правосуддя має дуже важливе значення і без сумніву його необхідно вважати засадою.
Отже, виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції не врахував вищенаведені обставини, у зв`язку з чим зробив передчасний та помилковий висновок про повернення позовної заяви, що призвело до неправильного вирішення питання та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Таким чином, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В :
            Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 4 листопада 2020 рокускасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя-доповідач:                                                           
 
Судді: