Справа № 466/8891/20                                Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б. 
Провадження № 33/811/1798/20                 Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        03 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., з участю захисника Петришина В.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника Петришина В.М. на постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 27 листопада 2020 року, 
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень в дохід держави.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп.
Згідно постанови, 05.11.2020 близько 08:30 год., у м.Львові по пр..Чорновола, 45, водій ОСОБА_1 керуючи маршрутним транспортним засобом марки «Електрон», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті №46 «Миколайчука-Червоної Калини», в кількості більшій ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, а саме при передбачених 31 місцях для пасажирів та водія, перевозив 52 пасажирів, чим порушив вимоги п.14 п.п.10 Постанови КМ України від 22.07.2020 №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів» із змінами Постанови КМ України від 12.08.2020 №712, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП. 
Не погоджуючись з даною постановою захисник Петришин В.М. подав апеляційну скаргу в якій просить, скасувати таку та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 
Постанова суду першої інстанції прийнята без належного з`ясування всіх обставин справи, з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права, законних прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Суддею під час розгляду не взято до уваги всіх обставин, які вплинули б на правильне вирішення справи, не вжито заходів до повного, всебічного та об`єктивного дослідження доказів. У зв`язку з цим оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
У рішенні суду вказано, що незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , вина його стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія АА №154513 від 05.11.2020 та іншими матеріалами адміністративної справи.
Однак, крім протоколу про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять жодного доказу. Протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 154513 від 05.11.2020 року не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та за відсутності належного обґрунтування іншими матеріалами справи не може бути розцінений як належний та допустимий доказ адміністративного правопорушення та не може бути беззаперечним підтвердженням винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.
В протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про свідків адміністративного правопорушення, ці особи не встановлені та не опитані. Відсутні будь-які інші докази вчинення адміністративного правопорушення (наприклад, фото- та відеоматеріали тощо).
В протоколі не вказано який підпункт пункту 14 та пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України № 641 було порушено .
Крім цього, у пункті 10 та пункті 14 постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 відсутні заборони щодо кількісного перевезення пасажирів. Тому, незрозумілим є те, вчинення якого саме правопорушення інкримінується ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції самостійно змінив фабулу протоколу про адміністративне правопорушення, вказавши, що ОСОБА_2 порушив п.14 п.п.10 постанови КМУ від 22.07.2020 №641. Однак, насправді в протоколі вказано, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 14 п. 10 постанови КМУ №641 від 22.07.2020 зі змінами.
Станом на день складення протоколу про адміністративне правопорушення (05.11.2020) підпункт 10 пункту 14 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від22.07.2020 року виключено згідно з постановою Кабінету Міністрів України від16.09.2020 року № 848.
Згідно із ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
В силу положень частини 2 статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. А згідно з пунктом 6 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.
У протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
В матеріалах справи відсутні докази, на підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів, що автобус рухався із пасажирами, при цьому їх кількість перевищувала кількість місць для сидіння.
До матеріалів справи не долучено відомостей про технічні характеристики транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 і реєстраційні документи на цей транспортний засіб, на підставі яких можна зробити висновок про дозволену для перевезення кількість пасажирів (аналогічного висновку дійшов Львівський апеляційний суд у постанові від 28.10.2020 у справі № 447/1966/20).
Не надано доказів того, на кого і яким нормативно-правовим актом покладено обов`язок організації та контролю кількості пасажирів в транспортному засобі.
ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративної відповідальності за інкриміноване йому правопорушення, зважаючи на наступне.
Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про автомобільний транспорт» ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів на, зокрема, надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів автобусами.
Автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка (ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт").
Таким чином, поняття "водій" та "перевізник" в силу закон}' не є тотожними.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, останній складено саме щодо водія ОСОБА_1 , документів, які б свідчили про те, що вказана особа одночасно є і перевізником, і водієм, до матеріалів справи не надано.
З наданих суду матеріалів вбачається, що відповідні докази на підтвердження того, що є ОСОБА_1 суб`єктом господарювання, який здійснює пасажирські перевезення автомобільним транспортом, відсутні. Відсутні також відомості про те, що ОСОБА_1 у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності без реєстрації притягнуто до юридичної відповідальності.
ОСОБА_1 є працівником Львівського комунального автотранспортного підприємства №1, прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів, суб`єктом господарювання він не являється, послуг з перевезення пасажирів не надає, при чому керував автобусом виконуючи свої трудові (посадові) обов`язки водія.
Посадові обов`язки ОСОБА_1 визначені у посадовій інструкції водія автотранспортних засобів, яка затверджена 01.07.2019 року директором ЛK АТП №1, а також обов`язки водія визначені п.147 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМ України від 18.02.1997 р. № 176, і в цих документах не передбачено здійснення за кількістю пасажирів, відповідно, цей контроль мали би організувати суб`єкт, який організував та надає послуги перевезення пасажирів, або держава, як суб`єкт, який встановлює правопорядок.
Разом з цим, положення постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року передбачає на період карантину не заборону керування пасажирським автобусом (що здійснює водій ОСОБА_1 ), а заборону здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом (що здійснює суб`єкт господарювання - перевізник).
В матеріалах справи відсутні достатні, належні та допустимі докази, які поза розумним сумнівом підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
В судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Разом з тим, подав заяву в якій просив провести розгляд справи без його участі, вказав, що апеляційну скаргу підтримує.
У суді апеляційної інстанції захисник Петришин В.М. апеляційну скаргу підтримав, просив постанову судді щодо ОСОБА_1 скасувати, провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення. 
Заслухавши пояснення захисника Петришина В.М. на підтримку апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що постанову судді слід скасувати, а справу закрити з таких підстав.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення була допущена неповнота з`ясування обставин справи, яка вплинула на правильність прийняття рішення, а викладені в постанові судді висновки щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи.
Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Допущена судом першої інстанції неповнота з`ясування обставин усунута при розгляді справи апеляційним судом шляхом дослідження доказів.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Так, диспозицією ст. 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Станом на день складення протоколу про адміністративне правопорушення (05.11.2020) підпункт 10 пункту 14 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від22.07.2020 року виключено згідно з постановою Кабінету Міністрів України від16.09.2020 року № 848.
Згідно із ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
В силу положень частини 2 статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. А згідно з пунктом 6 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.
Крім цього, до матеріалів справи не долучено відомостей про технічні характеристики транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 і реєстраційні документи на цей транспортний засіб, на підставі яких можна зробити висновок про дозволену для перевезення кількість пасажирів.
Разом з тим, крім протоколу про адміністративне правопорушення матеріали справи не містять доказів щодо кількості пасажирів, яких перевозив ОСОБА_1 , жодних письмових пояснень пасажирів, свідків з цього приводу в матеріалах справи немає.
Таким чином, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення та визнані судом першої інстанції доведеними обставини, а саме перевезення при передбачених 31 місцях для пасажирів та водія, перевезення 52 пасажирів,, не підтверджуються наявними у справі фактичними даними, а тому наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст. 44-3 КУпАП не можна вважати доведеною.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку, що в матеріалах справи відсутні достатні, належні та допустимі докази, які поза розумним сумнівом підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а тому постанова підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а провадження у цій справі - закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст.ст.247, 294 КУпАП, апеляційний суд, - 

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Петришина В.М. задоволити.
Постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 27 листопада 2020 року відносно ОСОБА_1 – скасувати.
Провадження по справі закрити на підставі п.1.ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                 Гончарук Л.Я.