Справа № 159/6033/19 	Головуючий у 1 інстанції: Панасюк С. Л. 	
Провадження № 22-ц/802/20/21  Категорія: 44 	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
20 січня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Киці С. І.,
суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я., 
секретар судового засідання Опейда В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2020 року, 

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1  22 жовтня 2019 року звернувся в суд з позовом до  ОСОБА_2  про про відшкодування майнової та моральної шкоди. Позов мотивує тим, що 14 липня 2019 року, о 18 год 44 хв., відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «БМВ 732», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_2   та автомобіля марки «Citroen», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням   ОСОБА_1 . Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.08.2019   ОСОБА_2   визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 124, ст. 130 КУпАП. Внаслідок пригоди автомобіль був пошкоджений і йому завдано матеріальної шкоди. Він має право на відшкодування моральної шкоди. Моральна шкода полягає у тому, що він переживав через пошкодження автомобіля, тривалий час не може користуватися автомобілем, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди були порушені його нормальні життєві зв`язки та звичні умови життя, його дружина отримала тілесні ушкодження, через що він перебуває в пригніченому стані, спричиненні збитки не відшкодовано, конфлікт з ОСОБА_2 не вичерпано. Просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення дорожньо-траспортної пригоди у розмірі 166 983,40 грн, заподіяну моральну шкоду 50 000,00 грн та судові витрати у справі.
Заочним рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 у відшкодування завданої йому майнової шкоди 166 983,40 грн. Стягнуто ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 у відшкодування завданої йому моральної шкоди 50 000,00 грн. 
Ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 27 січня 2020 року заочне рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2019 року в даній справі скасовано. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 у відшкодування завданої майнової шкоди 166 983,40 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 у відшкодування завданої моральної шкоди 10 000,00 грн. Стягнуто з   ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати у справі в сумі 4519,80 грн.
Відповідач ОСОБА_2 26.10.2020 (відповідно до відмітки на поштовому конверті) подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду, в якій покликається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Просив скасувати рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 05.11.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору за подання апеляційної скарги та неподанням належних докумнтів, які посвідчують наявність пільг з сплати судового збору та надано час для уснення вказаних недоліків.
Відповідач ОСОБА_2 19.11.2020 (відповідно до відмітки на поштовому конверті) подав до Волинського апеляційного суду нову редакцію апеляційної скарги на рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2020 року в даній справі. Вказує, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу у спрощеному позовному провадженні, оскільки ціна позову в даній справі становить 216 983,40 грн та станом на дату звернення з позовом до суду 22.10.2019, не відповідала критерію малозначності, вказаному у п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України (1921,00 грн х 100 = 192 100,00 грн). Вартість збитку, зазначена у висновку експерта, є завищеною. Огляд автомобіля проводився у його відсутності, а тому такий висновок судового експерта Стасюка О. В. № 1745 від 05.08.2019 не може вважатись належним та допустимим доказом. Визначений позивачем розмір моральної шкоди є необґрунтованим. Просить скасувати ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 листопада 2019 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, скасувати рішення суду першої інстанції у даній справі. Просив викликати та допитати у суді свідків ОСОБА_3 , судового експерта Стасюка О.В. Витребувати з архіву Ковельського міськрайонного суду Волинської області та дослідити в судовому засіданні матеріали справи № 159/3924/19.
Позивач ОСОБА_1 подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Коваля С. В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому він повідомляє, що ОСОБА_2 не може прибути в судове засідання в суд апеляційної інстанції у зв`язку з хворобою. За інформацією ОСОБА_2 останній повідомив апеляційний суд про поважність причин його неприбуття в судове засідання, призначене на 20.01.2021 шляхом надіслання клопотання на адресу електронної пошти суду та зателефонувавши на номер суду. 
Колегія суддів ухвалила проводити розгляд справи у відсутності осіб, які не з`явились, хоча належним чином були повідомлені судом про час та місце судового розгляду, їх явка в судове засідання апеляційної інстанції не є обов`язковою. Суд визнає неявку в судове засідання відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_4 без поважних причин, оскільки представником ОСОБА_4 не надано доказів неможливості явки в судове засідання як його самого, так і відповідача ОСОБА_2 . Жодного доказу на підтвердження хвороби відповідача суду не надано. Відповідач ОСОБА_2 із заявами про відкладення розгляду справи не звертався, на електронну адресу до суду не надходило відповідне клопотання, не повідомляв суд про причини неявки в телефонному режимі.
Розглянувши клопотання відповідача, суд апеляційної інстанції відмовив в задоволенні клопотання про витребування матеріалів справи № 159/3924/19, оскільки справа про адміністративне правопорушення доступна відповідачу, у матеріалах цивільної справи містяться матеріали щодо дорожньо-транспортної пригоди – схема місця ДТП, акт, пояснення потерпілого, свідків, постанова суду від 20.08.2019 у даній справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, про визнання відповідача ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 124, ст. 130 КУпАП. 
Суд апеляційної інстанції відмовив в задоволенні клопотання про виклик як свідка ОСОБА_3 , який придбав у ОСОБА_1 пошкоджений в ДТП автомобіль, щодо повідомлення ним об`єму, характеру, вартості пошкоджень та стану транспортного засобу на час придбання, оскільки він не був свідком дорожньо-транспортної пригоди і не є спеціалістом.
Суд апеляційної інстанції відмовив в задоволенні клопотання про виклик як свідка експерта ОСОБА_5 , оскільки ст. 239 ЦПК України передбачено процедуру дослідження висновку експерта, за ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами.
Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу відповідача необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди змінити.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, у якій був пошкоджений автомобіль позивача. Вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля, встановлена висновком № 1745 експертного автотоварознавчого дослідження від 05.08.2019. Відповідач не довів завищення об`єму, характеру та вартості пошкоджень, на що він посилався, заперечуючи висновок експертного автотоварознавчого дослідження. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася з вини відповідача, позивач пережив переляк, інтенсивні хвилювання, йому завдана моральна шкода.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).
Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 листопада 2019 року відкрито провадження у даній справі. Ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного провадження і встановлено строк для подання доказів, відзиву до 09 грудня 2019 року. 
Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставність розгляду даної справи судом першої інстанції у спрощеному позовному провадженні, оскільки вона станом на час подання позову в даній справі не відповідала критерію малозначності, вказаному у п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України то, слід зазначити, що за п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зазначеному критерію дана справа відповідає. Суд першої інстанції при відкритті провадження не посилався на п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України. В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Суд першої інстанції вправі був розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвала суду від 07 листопада 2019 року надсилалась судом за місцем реєстрації відповідача. В подальшому судом 27 січня 2020 року була задоволена заява відповідача про перегляд заочного рішення і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного провадження. Дана ухвала отримана відповідачем 03 лютого 2020 року. Виходячи з вищенаведеного, вимога про скасування ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 листопада 2019 року в даній справі не підлягає до задоволення.
Судом першої інстанції встановлено, що 14 липня 2019 року о 18 год 44 хв. в м. Ковелі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «БМВ 732», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_2   та автомобіля марки «Citroen», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням   ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження.                  Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.08.2019, яка набрала законної сили,   ОСОБА_2   визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 124, ст. 130 КУпАП та встановлено, що 14 липня 2019 року, о 18 год 44 хв., з вини   ОСОБА_2   сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «БМВ 732», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_2   та автомобіля марки «Citroen», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням   ОСОБА_1 . 
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язкою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно висновку № 1745 експертного автотоварознавчого дослідження від 05.08.2019, вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля марки «Citroen», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 166983,40 грн.
Згідно з вимогами статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусила зробити для відновлення свого порушеного права.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Зі змісту даної норми Закону слідує, що однією із умов, яка утворює підставу відшкодування шкоди є причинний зв`язок між цивільним правопорушенням та майновою шкодою.
Зобов`язання щодо відшкодування шкоди виникає за наявності вини особи, протиправними діями якої завдана шкода.
За загальним правилом відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. 
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.
Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на момент вчинення дорожньо- транспортної пригоди не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тобто не застрахував свою відповідальність. Відповідно до Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 14 липня 2019 року, ОСОБА_2 на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом та не мав при собі посвідчення водія, поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив Правила дорожнього руху України та був притягнутий до адміністративної відповідальності.
Відповідач завдав шкоду позивачу, наявність вини в діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди встановлена і він несе відповідальність за шкоду.
Згідно частини другої статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до положень ст.ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відсутні обставини вважати докази, подані позивачем, неналежними, недопустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, зокрема, щодо обставин наявності матеріальної шкоди, завданої відповідачем та її розміру, та не є такими, що отримані з порушенням порядку, встановленого законом. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню визначено відповідно до реальної вартості втраченого майна.
Відповідач був повідомлений про огляд пошкодженого транспортного засобу експертом, що підтверджується поштовою квитанцією і не спростував даної обставини. Висновок експертного автотоварознавчого дослідження є чітким та повним. У висновку зазначені ті ж пошкодження транспортного засобу марки «Citroen», які були відображені при складані схеми місця ДТП поліцейським роти з обслуговування м.Ковель УПП у Волинській області – деформація передньої частини автомобіля, пошкодження переднього бамперу, передніх фар, капоту, переднього лівого та правого крила. У висновку містяться фототаблиці пошкодженого автомобіля. 
Відповідач, заперечуючи експертний висновок, зазначив, що об`єм, характер та вартість пошкоджень завищені експертом. Однак, не вказав в чому саме, в яких пошкодженнях, зокрема, ці завищення полягають. Відповідач не спростував висновок експерта, не довів, що цей висновок є недостовірним і неналежним доказом. Пошкодження транспортного засобу не можуть підтверджуватись показами свідка ОСОБА_3 , який не був свідком дорожньо-транспортної пригоди, не є спеціалістом і не встановлено, що він володіє спеціальними знаннями для визначення збитків. Відповідач, його представник не заявляли клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи в суді першої інстанції, не поступало такого клопотання до суду апеляційної інстанції і апеляційний суд не може з власної ініціативи призначати судову експертизу. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля марки «Citroen», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 166983,40 грн. Вказаний розмір не спростований відповідачем і підлягає стягненню з відповідача у відшкодування завданої майнової шкоди позивачу.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Разом з тим, суду слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Судом першої інстанції підставно встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася з вини відповідача, позивач пережив переляк, інтенсивні хвилювання. Був пошкоджений автомобіль, яким користувався позивач, що порушило звичний ритм життя позивача, його нормальні життєві зв`язки. Зазначені наслідки є очевидними, загальновідомими. Інших доказів позивач суду не надав.
Суд апеляційної інстанції, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи конкретні обставини по справі визначає розмір відшкодування моральної шкоди. Апеляційний суд бере до уваги тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань і визначає розмір моральної шкоди у 2000 грн.
Апеляційний суд приходить до висновку про необхідність змінити рішення суду, зменшити розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем позивачу до 2000,00 грн. В іншій частині судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

 
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2020 року в даній справі в частині відшкодування моральної шкоди змінити. Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 2000,00 грн (дві тисячі гривень) моральної шкоди.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий 

 
Судді