Ухвала
 
23 лютого 2021 року                                                                     
м. Київ
                                                                                                           
справа № 161/11764/15-ц
провадження № 61-7287св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Грушицького А. І.,
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Волинського апеляційного суду від 17 березня 2020 року у складі колегії суддів: Матвійчук Л. В.,               Киці С. І., Осіпука В. В.,
 
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2015 року  ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом, який уточнила у процесі розгляду справи, і остаточно просила визнати за нею право спільної сумісної власності на майно набуте під час проживання разом зі ОСОБА_2 однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 19 лютого 2006 року до 05 липня 2007 року включно та під час шлюбу з 06 липня 2007 року, а саме на:
- земельну ділянку площею 0,2304 га для обслуговування цеху з виробництва ковбасних виробів та офісних приміщень, що розташована по АДРЕСА_1 , та приміщення цеху з виробництва ковбасних виробів та офісні приміщення (літера А-2) загальною площею 1345,6 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю 25 000 000 грн;
- 1/2 частину магазину продовольчих товарів (літера А-9) загальною площею                     149,9 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 4 000 000 грн;
- частину складсько-торгівельного комплексу (літера А-2) загальною площею                   113,3 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю                                  3 000 000 грн;
- приміщення торгового кіоску (літера А-1) площею 17,7 кв. м за адресою: АДРЕСА_4 , вартістю 800 000 грн;
- автомобіль марки «Mitsubishi Pajero» 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_2 , вартістю 400 000 грн;
- автомобіль марки «Opel Vivaro», 2005 року випуску з холодильною установкою, кузов № НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 , вартістю 300 000 грн;
- автомобіль марки «Fiat Doblo Cargo», 2008 року випуску з холодильною установкою, кузов № НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_6 , вартістю 280 000 грн;
- автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 313 GDI», 2008 року випуску з холодильною установкою, кузов № НОМЕР_7 , д.н.з. НОМЕР_8 , вартістю 340 000 грн;
- автомобіль «ЗИЛ 130 В-1 СПГ», 1992 року випуску, шасі № НОМЕР_9 , д.н.з. НОМЕР_10 з напівпричепом марки ТЦ 10:00 AM 1992 року випуску, шасі № 384, д.н.з. НОМЕР_11 , вартістю 140 000 грн;
- право інтелектуальної власності на торгівельну марку (знак для товарів і послуг) « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - свідоцтво на знак для товарів і послуг № НОМЕР_12 від 12 грудня 2011 року;
- право інтелектуальної власності на торгівельну марку (знак для товарів і послуг) « ІНФОРМАЦІЯ_2» - свідоцтво на знак для товарів і послуг                     № НОМЕР_13 від 10 грудня 2013 року.
Визнати в порядку поділу майна подружжя за нею право власності на:
- 1/2 частину земельної ділянки площею 0,2304 га для обслуговування цеху з виробництва ковбасних виробів та офісних приміщень, що розташована по АДРЕСА_1 ;
- 1/2 частину приміщення цеху з виробництва ковбасних виробів та офісні приміщення (літера А-2) загальною площею 1345,6 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 ;
- 1/4 частину магазину продовольчих товарів (літера А-9), загальною площею                    149,9 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 ;
- частину складсько-торгівельного комплексу (літера А-2) загальною площею                    113,3 кв. м, за адресою: АДРЕСА_3 ;
- приміщення торгового кіоску (літера А-1) площею 17,7 кв. м, за адресою: АДРЕСА_4 ;
- право інтелектуальної власності на торгівельну марку (знак для товарів і послуг) «ІНФОРМАЦІЯ_2» - свідоцтво на знак для товарів і послуг                № НОМЕР_13 від 10 грудня 2013року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості частки у спільному майні подружжя (автомобіль марки «Land Rover Range Rover», 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_14 , д.н.з. НОМЕР_15 ) в розмірі 490 050 грн.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада                      2016 року позов задоволено частково. 
Визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на 1/2 частину автомобіля марки «Land Rover Range Rover», 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_16 ,                           д.н.з. НОМЕР_17 .
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
В задоволенні позову відмовлено.
Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 22 червня                 2016 року.
Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 13 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Лівандовської-Кочури Т. В., Федонюк С. Ю., Грушицького А. І. апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2016 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, а ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 13 грудня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Волинського апеляційного суду від 17 березня 2020 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2016 року в частині відмови в позові скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позову.
Визнано за ОСОБА_1 право спільної сумісної власності подружжя на майно набуте за час спільного проживання та за час шлюбу із ОСОБА_2 , а саме на:
- земельну ділянку площею 0,2304 га для обслуговування цеху з виробництва ковбасних виробів та офісних приміщень, що розташована по АДРЕСА_1 ;
- приміщення цеху з виробництва ковбасних виробів та офісні приміщення (літера          А-2) загальною площею 1345,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 ;
- 20/100 частин складсько-торгового комплексу А-2 (площею 113,3 кв. м) за адресою: АДРЕСА_3 ;
- приміщення торгового кіоску А-1 площею 17,7 кв. м за адресою: АДРЕСА_4 ;
- автомобіль марки «Mitsubishi Раjего», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , кузов                      № НОМЕР_1 ;
- автомобіль марки «Opel Vivaro», 2005 року випуску з холодильною установкою,               д.н.з. НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_18 ;
- автомобіль марки «Fiat Doblo Cargo», 2008 року випуску з холодильною установкою, д.н.з. НОМЕР_6 , кузов № НОМЕР_5 ;
- автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 313 GDI», 2008 року випуску з холодильною установкою, д.н.з. НОМЕР_8 , кузов № НОМЕР_7 ;
- автомобіль марки «ЗИЛ 130 В-1 СПГ», 1992 року випуску, д.н.з. НОМЕР_10 , шасі № НОМЕР_9 з напівпричіпом марки ТЦ 10:00 AM (цистерна асенізаційна) 1992 року випуску д.н.з. НОМЕР_11 , шасі № НОМЕР_19 ;
 - право інтелектуальної власності на торгівельну марку - «ІНФОРМАЦІЯ_1», свідоцтво на знак для товарів і послуг № НОМЕР_12 від 12 грудня 2011 року;
- право інтелектуальної власності на торгівельну марку « ІНФОРМАЦІЯ_2», свідоцтво на знак для товарів і послуг № НОМЕР_13 від 10 грудня 2013 року.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості частки автомобіля марки «Land Rover Range Rover», 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_17 , кузов № НОМЕР_14 в сумі 490 050 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
В решті рішення залишено без змін.
У квітні 2020 року ОСОБА_2 подав касаційну на постанову Волинського апеляційного суду від 17 березня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення в частині визнання за                   ОСОБА_1 права спільної сумісної власності подружжя на майно набуте за час спільного проживання та за час шлюбу, а саме на:  земельну ділянку площею 0,2304 га для обслуговування цеху з виробництва ковбасних виробів та офісних приміщень, що розташована по АДРЕСА_1 ; приміщення цеху з виробництва ковбасних виробів та офісні приміщення (літера А-2) загальною площею 1345,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 ; 20/100 частин складсько-торгового комплексу А-2 (площею 113,3 кв. м) за адресою: АДРЕСА_3 ; приміщення торгового кіоску А-1 площею 17,7 кв. м за адресою: АДРЕСА_4 ; право інтелектуальної власності на торгівельну марку - «ІНФОРМАЦІЯ_1», свідоцтво на знак для товарів і послуг № НОМЕР_12 від 12 грудня 2011 року та право інтелектуальної власності на торгівельну марку « ІНФОРМАЦІЯ_2», свідоцтво на знак для товарів і послуг № НОМЕР_13 від 10 грудня 2013 року. В решті постанову Волинського апеляційного суду від 17 березня 2020 року залишити без змін.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року відкрито провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Луцького міськрайонного суду Волинської області.
01 липня 2020 року справа № 161/11764/15-ц надійшла до Верховного Суду.
Відповідно до підпункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України, пункту 3.3 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення  складу суду у Верховному Суді, затверджених постановою Пленуму Верховного Суду від 14 грудня 2017 року № 8 та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2020 року № 4 «Про обрання судді до Великої Палати Верховного Суду», у справі призначено повторний автоматизований розподіл.
Доповідачем у цій справі відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Литвиненко І. В., у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Висоцької В. С.,  Фаловської І. М.
Відповідно до підпунктів 2.3.25 та 2.3.49 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України, розділу 4.2 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення  складу суду у Верховному Суді, затверджених постановою Пленуму Верховного Суду від 14 грудня 2017 року № 8 та рішень зборів суддів Касаційного цивільного суду від 03 грудня 2020 року № 10 «Про внесення змін до рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 20 травня 2019 року                № 3», у справі призначено повторний автоматизований розподіл судових справ в частині зміни суддів, які не входять до складу постійної колегії суддів.
Доповідачем у цій справі відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Литвиненко І. В., у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Висоцької В. С.,  Грушицького А. І.
З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 ЦПК України, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід (частина 1 статті 39 ЦПК України). 
Суддею Грушицьким А. І. заявлено самовідвід у цій справі з підстав, визначених частиною третьою статті 37 ЦПК України, якою передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції.
В обґрунтування наявності підстав для самовідводу суддя Грушицький А. І. зазначив, що він брав участь у вирішенні цієї справи в суді апеляційної інстанції.
Оскільки суддя Грушицький А. І. брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, тому він не може брати участі у розгляді цієї самої справи в суді касаційної інстанції.
За таких обставин заявлений у справі самовідвід судді від участі в розгляді справи підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 37, 39-41 ЦПК України, -
 
УХВАЛИВ:
 
Заяву судді Грушицького А. І.про самовідвід задовольнити.
Передати справу для проведення повторного автоматизованого розподілу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                            І. В. Литвиненко
 
            В. С. Висоцька
 
            А. І. Грушицький