УХВАЛА

15 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 440/4673/19
адміністративне провадження № К/9901/6410/21
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі №440/4673/19 за адміністративним позовом акціонерного товариства "Полтавахолод" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

25.02.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі №440/4673/19 (згідно з трек-номером поштового відправлення скаргу надіслано 23.02.2021).

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.

Скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивоване тим, що вперше подану в межах строку на касаційне оскарження касаційну скаргу повернуто ухвалою Верховного Суду від 22.01.2021 через невикладення передбачених КАС України підстав касаційного оскарження. Повторно касаційна скарга подана без зайвого зволікання після отримання копії ухвали суду касаційної інстанції про повернення касаційної скарги.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів дійшла висновку про його задоволення та поновлення строку на касаційне оскарження.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд приходить до висновку щодо повернення касаційної скарги, виходячи з такого.

Однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом (частина 3 статті 2 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

За правилами пункту 2 частини 5 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:       а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 20 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Частиною 6 статті 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності. Такий перелік не є вичерпним.

Відповідно до пункту 10 частини 6 статті 12 КАС України суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до пункту 4 частини 4 статті 257 КАС України та пункту 4 частини 4 статті 12 Кодексу справи у спорах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не можуть розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, їх розгляд здійснюється виключно за правилами загального позовного провадження.

Предметом спору у цій справі є вимоги визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області №0002421401 від 01.03.2019, яким АТ "ПОЛТАВАХОЛОД" збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 439           751,25 грн, у тому числі податкове зобов`язання 351           801,00 грн. та штрафна санкція 87           950,25 грн.

Колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає, що у разі оскарження в касаційному порядку рішень судів попередніх інстанцій у справах незначної складності скаржник, крім підстав на касаційне оскарження, визначених частиною 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, повинен обґрунтовано зазначати відповідний підпункт пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, що надає можливість оскарження рішення судів попередніх інстанцій у справах незначної складності. 

Посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій положень підпункту 138.3.2 пункту 138.3 статті 138 Податкового кодексу України, податковий орган не обґрунтовує помилковість такого застосування. На думку скаржника, відсутність в рішеннях судів попередніх інстанцій посилань на висновки Верховного Суду свідчить про відсутність висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

Разом з тим, колегія суддів зазначає про наявність висновку Верховного Суду щодо застосування положень підпункту 138.3.2 пункту 138.3 статті 138 Податкового кодексу України , на помилковість застосування яких посилається податковий орган (зокрема в постанові Верховного Суду від 18.11.2020 у справі №640/18096/18). 
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
Керуючись пунктом 4 частини п`ятої       статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У Х В А Л И В :
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі № 440/4673/19 повернути скаржнику.
Надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги учасникам справи, а касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами - скаржнику.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                          І.А. Васильєва