КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа №753/19919/19                                                                         Головуючий у І інстанції Комаревцева Л.В.
Провадження №22-ц/824/514/2021                                                      Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
01 березня 2021 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача                                                      Голуб С.А.,  
            суддів:                                                                      Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О., 
            за участі секретаря судового засідання                 Сакалоша Б.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м.Києва  від 02 березня 2020 року у справі за  позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна, АТ АКБ «Аркада» про визнання недійсною довіреності, визнання договору про поділ майна недійсним,
 
ВСТАНОВИЛА:
 
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 пред`явила в суді названий позов посилаючись на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.01.2017. Сторони мають двох малолітніх дітей: синів ОСОБА_5 , 2008 року народження та ОСОБА_6 , 2012 року народження.
За час проживання у шлюбі подружжям згідно Договору про участь у Фонді фінансування будівництва №64892 від 05.10.2012 було набуто трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 149,9 кв.м., житловою площею 81,9 кв.м.
В листопаді 2018 року, ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 , з пропозицією про поділ спільно набутого майна. Оскільки переговори між колишнім подружжям щодо поділу майна постійно змінювалися, ОСОБА_2 запропонував ОСОБА_1 видати довіреність адвокату Ільїну О.П., щоб останній міг заздалегідь підготувати документи щодо квартири для укладання в майбутньому договору про поділ спільного майна між колишнім подружжям, оскільки ця квартира перебувала в іпотеці в АТ АКБ «АРКАДА».
На підставі укладеного з ОСОБА_2 усного договору доручення, ОСОБА_1 була видана генеральна довіреність ОСОБА_3 на право підписання від імені ОСОБА_1 та в її інтересах договору про поділ спільного майна подружжя, договори про внесення змін та/або доповнень до договорів укладених з АТ АКБ «АРКДА» у випадку досягнення всіх істотних умов між сторонами про поділ майна. 
30.08.2019 в офісі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської О.В. ОСОБА_1 стало відомо, що на підставі укладеного доручення від 30.11.2018 ОСОБА_3 , без згоди та повідомлення ОСОБА_1 , видав ОСОБА_4 доручення в порядку передоручення. Згоди на вчинення передоручення повноважень на ім`я ОСОБА_4 ОСОБА_1 не надавала, і не могла надати, оскільки у неї є недовіра до ОСОБА_4 , через те, що останній має грошові зобов`язання перед ОСОБА_2 .
Того ж дня, ОСОБА_1 дізналася про те, що 05 березня 2019 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 , уклав договір про поділ спільного майна подружжя, згідно з яким право спільної сумісної власності подружжя на квартиру припиняється: ОСОБА_2 набуває права власності на трикімнатну квартиру, а ОСОБА_1 не має майнових претензій до ОСОБА_7 та права малолітніх дітей внаслідок поділу майна не було порушено, про що зазначено в п.п.3,6 договору про поділ спільного майна подружжя.
В подальшому,  ОСОБА_4 заявив ОСОБА_1 , що він ніяких договорів не підписував, а ОСОБА_2 попросив його під`їхати до нотаріуса і підписати документи, які стосувалися передоручення довіреності, виписаної на нього від ОСОБА_3 .
Зважаючи на обставини, викладені у позові позивач вказує, що ОСОБА_4 , будучи повіреним позивачки за довіреністю, уклав договір з ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 в своїх особистих інтересах.
Крім того, ОСОБА_1 не отримувала будь-якої компенсації від укладеного договору про поділ спільного майна подружжя, а ні від ОСОБА_2 , ані від його представників, що спонукало звернутися до суду за захистом порушених прав. Ніякої внутрішньої волі, направленої на укладення договору з поділу спільного майна подружжя ОСОБА_1 не мала, тому вказаний договір не відповідає її внутрішній волі та не відповідає вимогам, на підставі яких договір про поділ спільного майна подружжя, був укладений від її імені.
Посилаючись на обставини, викладені у позові, позивач просила суд визнати недійсною довіреність посвідчену 14.02.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., за реєстровим № 658, в порядку передоручення від імені ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_4 .
Визнати недійсним договір про поділ спільного майна подружжя, укладений 05.03.2019 між ОСОБА_4 , який діяв від імені ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., реєстровий номер 945.
Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 02 березня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_8 підтвердив той факт, що він здійснив передоручення без її відома в порушення договору між ними про те, що довіреність, буде використовуватися під час укладання Договору поділу спільного майна подружжя тільки з письмової згоди ОСОБА_1 .
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнали той факт, що вони не отримали примірника договору про поділ спільного майна подружжя з боку нотаріуса ОСОБА_9  та що він був отриманий відповідачем ОСОБА_2 , який завжди знаходився з ними під час здійснення нотаріальних дій.
Отже, враховуючи визнання сторонами в заявах по суті справи факту договору між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 , що підписання Договору спільного майна подружжя можливо лише після надання письмової згоди з боку позивача, то у суду першої інстанції не було  підстав ставити під сумнів дані обставини і робити прямо протилежний необґрунтований висновок, про відсутність обставин що впливають на дійсність довіреності, що оспорюється.
Апелянт також не погоджується із висновком суду про те, що позивачкою не доведено обставин, що укладаючи оспорюваний правочин ОСОБА_4 діяв в інтересах ОСОБА_10 , оскільки мав боргові зобов`язання. А також з висновком про те, що за договором поділу спільного майна до ОСОБА_10 перейшли кредитні зобов`язання, а відтак обставини на які посилається позивач спростовуються матеріалами справи.
Апелянт наголошує на тому, що сума боргу, що прийняв на себе ОСОБА_2 становила 361 441 грн. 06 коп., що є залишком суми кредиту за основним договором від 09.10.2012 року, в той час, як позивачка була позбавлена Ѕ частки квартири, ринкова вартість якої в 2019 році, становила 3 301 000, 00 грн.
Таким чином, зобов`язання за договором про іпотечний кредит № 64892 від 09.10.2012, які перейшли до ОСОБА_2 в сумі 361 441 грн. 06 коп. на підставі якого було укладено договір поділу спільного майна подружжя, щонайменше в п`ять разів перевищувала вартість Ѕ частини, яка належала позивачу до підписання оскаржувального договору поділу спільного майна подружжя.
Під час слухання справи в суді першої інстанції, позивачка неодноразово зверталася з письмовим клопотанням про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України, а саме витребувати у третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповській Олени Володимирівни примірник оригіналу договору про поділ спільного майна подружжя, який зберігається у справах нотаріуса, укладеного 05.03.2019 р. між    ОСОБА_4 , який діяв від імені ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною, реєстровий номер 945.
Вказаний доказ, необхідний був для подальшого призначення почеркознавчої експертизи, яка підтвердить або спростує твердження    ОСОБА_4 що він підписував інший документ, аніж договір про поділ спільного майна подружжя.
Вказане клопотання заявлялося на підготовчому засіданні.
Через відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів, позивачка була позбавлена можливості призначити почеркознавчу експертизу та у випадку підтвердження того, що відповідач    ОСОБА_4 не укладав договір про поділ спільного майна подружжя від її імені подати уточнення позовних вимог в частини визнання недійсним договору про поділ спільного майна подружжя.
Таким чином, позивачка була обмежена в своїх процесуальних правах, як сторона по справі.
Під час слухання справи в суді першої інстанції, представником позивача заявлялося клопотання про визнання судом обов`язковою явку відповідачів ОСОБА_3 та  ОСОБА_2 , оскільки їх представники не могли відповісти на питання з боку позивача.
Крім того, враховуючи той факт, що  ОСОБА_2 є обвинуваченим по кримінальному провадженню за шахрайство, яке перебуває у Києво-Святошинському районному суді Київської області, що ставить під сумніви його правдивість та негативно характеризує його особистість, представник відповідача ОСОБА_2 могла бути навмисно введена в оману відповідачем ОСОБА_2 , щодо дійсних обставин домовленостей між ним та позивачем.
Таким чином, позивач була позбавлена можливості довести той факт, що довіреність, що оспорюються позивачем, містить ознаки недійсності і не відповідає вимогам ст.203 ЦК України. 
02 березня 2020 року, представник відповідача ОСОБА_2 заявила про те, що на даний час спірна квартира, перебуває в іпотеці, але в подальшому відмовилася від своїх слів.
Станом на 01.04.2020 року, відповідно до реєстру інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.04.2020 р. на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності    ОСОБА_2 , вказана квартира в подальшому була передана під іпотеку під основне зобов`язання за договором позики, серія та номер: 5568, виданий 06.11.2019, видавник: Гамаль І.М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, укладений між   ОСОБА_11  та  ОСОБА_2  реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в забезпечення виконання зобов`язань, де іпотекодержатель - ОСОБА_11 , іпотекодавець: ОСОБА_12 . Боржник: ОСОБА_2 - відповідач по справі.
Таким чином, судом першої інстанції прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які не були залучені до участі у справі.
Просить рішення  суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшли відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . ОСОБА_13 зазначає, що в первісному позові позивачка визнає, що ОСОБА_14 виконав свій обов`язок передбачений ч.2 ст. 240 ЦК України і надав ОСОБА_1 акт приймання-передачі документів на виконання договору доручення.
Доводи позивачки про те, що нею не надавалась згода на передоручення повноважень на ім`я   ОСОБА_15 , спростовується змістом довіреності від 30.11.2018р., яка була видана  нею з правом передоручення.
Звертає увагу суду, що відсутні будь-які імперативні норми закону щодо зобов`язання надання окремої згоди Довірителя на передоручення повноважень, якщо первісна довіреність видається із правом передоручення.
Окрім того, ОСОБА_1 не заявляла позовних вимог щодо встановлення факту підробки документів чи встановлення факту підписання або не підписання довіреності ОСОБА_4 , а тому вирішення даних питань не відносяться до предмету спору.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на відсутність внутрішньої волі, направленої на укладення спірного договору надумані, не знаходять свого підтвердження в долучених доказах до матеріалів справи та спростовані належним чином під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Щодо зауважень скаржника стосовно того, що ОСОБА_2 є обвинуваченим по кримінальному провадженню №4/1015/84/11 за шахрайство, не заслуговують на увагу та не стосуються предмету спору.
Стосовно тверджень скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавства, а саме: прийняття рішення про права, свободи, інтереси та обов`язки ОСОБА_11 та ОСОБА_12   зазначає, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не подавали позову до жодної з сторін, та сторонами не надавалося до суду клопотань про залучення вказаних осіб в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог, а суд не наділений повноваженнями для самостійного вчинення таких дій.
Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити. 
ОСОБА_3 також вважає апеляційну скаргу необґрунтованою і просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Кар`єв А.А. апеляційну скаргу підтримали.
Представник ОСОБА_2 адвокат Коваль М.С. заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила суд залишити апеляційну скаргу без задоволення.  
Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з урахуванням наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.11.2007.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.01.2017 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.
За час проживання у шлюбі подружжям згідно Договору про участь у Фонді фінансування будівництва №64892 від 05.10.2012 було набуто трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 149,9 кв.м., житловою площею 81,9 кв.м. Виконання вказаного договору забезпечено іпотекою за договором про іпотечний кредит від 09.12.2012.
30.11.2018 ОСОБА_1 видала довіреність на ім`я ОСОБА_3 , яка була посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., зареєстровано в реєстрі № 4170 (а.с. 13-14).
Відповідно до довіреності позивач надала право ОСОБА_3 , в тому числі підписувати від її імені договір про поділ спільного майна подружжя, договори про внесення змін та/або доповнень до договорів укладених нею з АТ АКБ «Аркада». Довіреність видана з правом передоручення повноважень третім особам строком на один рік та зберігає чинність до 30.11.2019, якщо не буде скасована раніше цього терміну у встановленому для цього порядку чи припинена з інших підстав, передбачених Цивільним законодавством України.
14.02.2019 ОСОБА_3 в порядку передоручення видав довіреність на ім`я ОСОБА_4 , що посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., зареєстровано в реєстрі № 658 (а.с. 11-12). 
Відповідно до доручення  ОСОБА_3 надає право ОСОБА_4 в тому числі підписувати від імені ОСОБА_1 договір про поділ спільного майна подружжя, договори про внесення змін та/або доповнень до договорів укладених нею з АТ АКБ «Аркада».
Довіреність видана без права передоручення повноважень третім особам та зберігає чинність до 30.11.2019, якщо не буде скасована раніше цього терміну у встановленому для цього порядку чи припинена з інших підстав, передбачених Цивільним законодавством України.
05.03.2019 за договором про поділ майна подружжя, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв ОСОБА_4  (а.с.15-17) сторони дійшли наступної згоди: «Маючи на меті припинити право спільної сумісної власності подружжя щодо зазначеного у п. 2 цього договору об`єкту, керуючись при цьому принципом добровільності визначення способів розподілу спільного майна подружжя, ми, сторони, дійшли згоди про його поділ, виходячи із засад рівності при визначенні розміру часток у спільному майні, що набувалося нами за час шлюбу.
Предметом цього договору ми визначаємо: квартиру АДРЕСА_2 . Квартира, відносно якої укладається цей договір, є нашою спільною сумісною власністю як така, що набувалася нами за час шлюбу, що був укладений нами 09 листопада 2007 року і зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві , актовий запис №1236 (згідно з Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного громадянського стану щодо актового запису про шлюб №00022273409, що отриманий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. 05 березня 2019 року). 
Зазначений об`єкт спільної нерухомості значиться за ОСОБА_1  на підставі Свідоцтва про право власності, індексний №19753471, виданого 31 березня 2014 року реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві.
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 19753639, виданого 31 березня 2014 року реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві, право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано 25 березня 2014 року реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві, номер запису про прав: власності: 5165824, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 326645280000. 
Відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні №2767202 від 05 березня 2019 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., в квартирі, яка відчужується за цим договором, відсутні зареєстровані особи. 
Квартира, що є предметом цього договору, має такі характеристики: кількість жилих кімнат - 3 (три); розмір загальної площі - 149,9 (сто сорок дев`ять цілих дев`ять десятих) кв. м; розмір жилої площі - 81,9 (вісімдесят одна ціла дев`ять десяти) кв. м. 
Здійснюючи поділ квартири, ми підтверджуємо, що після укладання договору: право спільної сумісної власності подружжя на квартиру припиняється; ОСОБА_2 набуває права власності на зазначену квартиру, яке відповідно до вимог статті 182 Цивільного кодексу України підлягає державній реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: правовстановлювальним документом на КВАРТИРУ ми вважаємо цей Договір про поділ майна подружжя. 
Зобов`язання за Договором про іпотечний кредит №64892 від 09 жовтня 2012 року переходять до ОСОБА_2 згідно з Договором про заміну сторони у зобов`язанні за Договором про іпотечний кредит №64982 від 09 жовтня 2012 року, укладеним 04 березня 2019 року. Сторона 2 до Сторони 1 майнових претензій не має.»
26.08.2019 відповідно до акту приймання передачі (а.с. 18) ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_3 документи, складені на виконання доручення.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оспорювана довіреність повною мірою відповідає приписам, що зазначені у ст.58 Закону України «Про нотаріат», а саме доручення, видане в порядку передоручення не містить в собі більше прав, ніж їх передано за основним дорученням.
Також довіреність, що видана в порядку передоручення відповідає вимогам щодо її форми, як і передбачено ч.2 ст.245 ЦК України, а саме довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню.
Обставини повідомлення чи неповідомлення повіреним довірителя про здійснене передоручення, не підлягають встановленню, так як ця обставина не впливає на дійсність довіреності, що оспорюється. Отже, довіреність, що оспорюються позивачем, не містить ознак недійсності і повною мірою відповідає вимогам ст.203 ЦК України.
Зважаючи на викладені обставини, вказаними документами спростовуються доводи позивача про те, що передоручення було здійснено без згоди та повідомлення позивача, а відтак ОСОБА_3 мав право передоручити виконання своїх обов`язків третій особі.
Крім того, на думку суду першої інстанції, не заслуговують на увагу посилання позивача на той факт, що ОСОБА_4 не повідомив позивача про укладений ним від її імені договір поділу спільного майна подружжя, оскільки такий обов`язок не передбачений законом.
Позивачем не доведено обставин, що укладаючи оспорюваний правочин ОСОБА_4 діяв в інтересах ОСОБА_10 , оскільки мав боргові зобов`язання.
В тому числі за договором поділу спільного майна до ОСОБА_10 перейшли кредитні зобов`язання, а відтак обставини на які посилається позивач спростовуються матеріалами справи.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає вказаним вимогам цивільного процесуального законодавства, а тому суд погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з такого. 
Згідно ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав.
За змістом ст.ст. 244-245 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою особі для представництва перед третіми особами. Форма довіреності повинна відповідати і. в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.
Відповідно до гл. 4 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) довіреністю є письмовий документ, що йдеться однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Нотаріуси засвідчують довіреності, складені від імені однієї або кількох осіб, на ім`я однієї особи або ох осіб за усним зверненням довірителя. У довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити представнику. Дії, які належить вчинити представнику, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.
Довіреність від імені кількох осіб має бути посвідчена на вчинення юридичних дій для досягнення спільної мети. Довіреність на вчинення правочину, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто довірителем, нотаріусом не посвідчується. У тексті довіреності мають бути зазначені місце і дата її складання (підписання), вища, імена, по батькові (повне найменування для юридичної особи), місце проживання (місцезнаходження - для юридичної особи) представника і особи, яку представляють, а в необхідних випадках і посади, які вони займають. У довіреностях, що видаються на вчинення правочинів щодо розпорядження майном, також зазначається реєстраційний номер облікової картки платника податків довірителя (податковий номер). У довіреностях, виданих на ім`я адвокатів, можуть зазначатися їх статус та членство в адвокатському об`єднанні (якщо адвокат є членом адвокатського об`єднання).
Строк, на який може бути видана довіреність, визначається відповідно до статті 247 Цивільного кодексу України. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії. Строк дії довіреності зазначається словами та визначається роками, місяцями, тижнями, днями і не може бути визначений настанням будь-якої події. Довіреність, у якій не зазначена дата її вчинення, є нікчемною. Довіреність, видана в порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню після подання основної довіреності, у якій застережене право на передоручення, або після подання доказів того, що представник за основною довіреністю примушений до цього обставинами для охорони інтересів особи, яка видала довіреність.
При посвідченні довіреності в порядку передоручення нотаріус роз`яснює представнику довірителя вимоги статті 240 Цивільного кодексу України. У довіреності, виданій у порядку передоручення, не допускається передавання повіреній особі права на передоручення. Довіреність, видана в порядку передоручення, не може містити в собі більше прав, ніж їх передано за основною довіреністю. Строк дії довіреності, виданої за передорученням, не може перевищувати строку дії основної довіреності, на підставі якої вона видана. У довіреності, виданій у порядку передоручення, мають бути вказані дата і місце посвідчення основної довіреності, та реєстровий номер, найменування нотаріального округу, прізвище, ім`я та по батькові нотаріуса, який її посвідчив, прізвище, ім`я, по батькові і місце проживання особи, якій видана основна довіреність, і особи, якій вона передоручає свої повноваження. На основній довіреності робиться відмітка про передоручення. Копія основної довіреності додається до примірника довіреності, що залишається у матеріалах нотаріальної справи. При наступному посвідченні довіреності, виданої за передорученням тим самим нотаріусом, копія основної довіреності не залишається. На примірнику такої довіреності, що залишається у справах нотаріуса, робиться відмітка із зазначенням реквізитів довіреності, виданої у порядку передоручення, до якої прикріплено копію основної довіреності.
Суд першої інстанції правильно встановив, що оскільки ОСОБА_1 видала ОСОБА_3 довіреність з правом передоручення, останній правомірно передоручив ОСОБА_4 вчинення тих дій, на які він був уповноважений ОСОБА_1 .
Посилання ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_3 не повідомив її про те, що видав довіреність ОСОБА_4 судом першої інстанції правомірно відхилені, оскільки обов`язок такого повідомлення не передбачено ні змістом довіреності, ні вимогами законодавства.
Інших підстав для визнання недійсною довіреності виданої на ім`я ОСОБА_4 позивачкою не наведено.
Щодо оскарження ОСОБА_1 договору про поділ майна подружжя, який від її імені підписаний ОСОБА_4 , суд першої інстанції повно встановив обставини, що мають значення для справи і дійшов  правильних висновків про те, що він не може бути визнаним недійсним з підстав, які наведені позивачкою.
Так позивачка наголошувала на тому, що ОСОБА_4 підписуючи цей договір діяв не в її інтересах, а у своїх, оскільки він мав боргові зобов`язання перед ОСОБА_2 . 
Разом із тим, ці обставини в судовому засіданні не підтвердились належними і допустимими доказами. В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 наголосив на тому, що він дійсно мав ділові сосунки з ОСОБА_2 , але не мав боргових зобов`язань перед ним. ОСОБА_4 також добре знав ОСОБА_1 і знав, що вони ділять між собою квартиру та кредит.
Також позивачка обґрунтовувала недійсність цього договору тим, що ОСОБА_4 його не підписував. При цьому, наголошувала на тому, що про це їй сказав сам ОСОБА_4 . Ці обставини в судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_4 не підтверджені. Він пояснив, що він читав договір і підписував його.
ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції заявила клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи для вирішення питання чи підписував ОСОБА_4 оспорюваний договір.
Однак представником ОСОБА_1 - адвокатом Коваль М.С. було заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи висновку судової почеркознавчої експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 26.01.2021 року № 1613-1615/21-32, виготовленого в рамках кримінального провадження № 12020105020002283, яке було задоволено судом. Відповідно до цього висновку підпис від імені ОСОБА_15 . В графі «Сторона2» у договорі про поділ спільного майна подружжя, який надрукований на бланках № 247002, № 247003, серія:ННО, посвідчений 5 березня 2019 року приватним нотаріусом Верповською О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 954, - виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів і цей підпис виконаний ОСОБА_4 .
Колегія суддів вважає, що наданий відповідачем висновок судової почеркознавчої експертизи є належним і допустимим доказом того, що ОСОБА_4 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 підписав договір про поділ  майна подружжя, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Тобто, наведені ОСОБА_1 підстави для визнання недійсним оспорюваного договору не були доведені.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись  ст.ст. 263, 315, 319, 367, 369, 374, 375 України, колегія суддів
 
П О С Т А Н О В И Л А:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 02 березня 2020 року в даній справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку та з підстав, що визначені ст. 389 ЦПК України.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 03 березня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді: