12.03.21
22-ц/812/375/21
Єдиний унікальний номер судової справи № 467/576/14-ц
Провадження № 22-ц/812/375/21
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.     

П О С Т А Н О В А
Іменем України
12 березня 2021 року                                                                                 м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Яворської Ж.М.,  
суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,
при секретарі судового засідання - Біляєвій В.М.,
без участі осіб, які про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу 
ОСОБА_1 
на ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2020 року, постановлену у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Кірімовою О.М. дата складання повного тексту не зазначена, за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 06 травня 2014 року за нововиявленими обставинами у справі № 467/576/14-ц за позовом ОСОБА_2 до Благодатенської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 06 травня 2014 року.
Обґрунтовуючи заяву вказувала, що рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 06 травня 2014 року позов ОСОБА_2 до Семенівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, задоволено.
Визнано за ОСОБА_2 , як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку розміром 5,72 га, розташованої в межах території Семенівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та яка належала ОСОБА_3 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК № 037270 виданого 20 березня 2001 року № 96 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 942.
Ухвалюючи вказане рішення, суд виходив з того, що ОСОБА_1 в шестимісячний строк відмовилася від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , а отже є такою що не прийняла спадщину. Таким чином ОСОБА_2 лишився єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину за законом.
Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області від 27 листопада 2017 року вищевказане рішення залишено без змін.
Проте, на сьогоднішній день стало відомо, що вказану заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 вона писала під впливом обману з боку ОСОБА_2 , який в такий спосіб незаконно заволодів земельною ділянкою площею 5,72 га. З цього приводу ОСОБА_1 звернулася до Арбузинського районного суду Миколаївської області з позовом про визнання відмови від спадщини недійсною. На сьогоднішній день у задоволені позову їй відмовлено, але Верховним Судом відкрите касаційне провадження за її касаційною скаргою, а тому вказане рішення буде скасоване і відмову в прийнятті спадщини буде визнано недійсною. Написання заяви під впливом обману і скасування відмови від прийняття спадщини є істотною обставиною, яка не була відома суду і відповідачу ОСОБА_1 на момент ухвалення рішення. За таких обставин, ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом і успадковує майно, яке було предметом спору, що є підставою для відмови ОСОБА_2 у задоволені позову в повному обсязі.
Зазначає, що про введення її в оману з боку ОСОБА_2 , їй стало відомо в 2017 році коли ОСОБА_2 звернувся з позовною заявою про визнання заяви, з цього часу вона відстоює свої права в судах, які тривають і по сьогоднішній день, у зв`язку з цим, вона пропустила строк звернення із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.
11 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про поновлення пропущених строків та посилаючись на те, що фактична можливості на звернення до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами рішення суду від 06 травня 2014 року у неї з`явилася в момент отримання копії ухвали Верховного Суду від 03 листопада 2020 року про відкриття касаційного провадження за її касаційною скаргою, а також нею не пропущений загальний строк на звернення із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у три роки.
Зважаючи на вищенаведене просила поновити пропущений строк на звернення із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасувати рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 06 травня 2014 року у справі № 467/576/14-ц за позовом ОСОБА_2 до Благодатенської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 15 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строків для подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 06 травня 2014 року.
Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 06 травня 2014 року за нововиявленими обставинами згідно ч. 1ст. 423 ЦПК України у справі № 467/576/14-ц за позовом ОСОБА_2 до Семенівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом залишено без розгляду. 
Ухвала суду мотивована тим, що в клопотанні про поновлення строку подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відповідач чітко підтверджує, що про введення її в оману з боку ОСОБА_2 , їй стало відомо в 2017 році, а нововиявлена обставина настане з прийняттям рішення Верховним Судом на її користь.
Відповідно до ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.
Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.
Зважаючи на таке, суд першої інстанції вважав, що наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення пропущеного строку не можуть розцінюватись як поважні причини пропуску строку на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а відтак відсутні підстави для задоволення її заяви.
Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала на неї апеляційну скаргу.
Мотивуючи доводи якої вказувала, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, просила про її скасування та направлення справи для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.
Зокрема зазначала, що скасування рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 06 травня 2014 року за нововиявленими обставина необхідно ОСОБА_1 , і взаємопов`язана з відкриттям провадження №61-14559ск20 Верховним Судом по справі №467/799/19 про визнання недійним її заяви від 24 вересня 2013 року про відмову від спадщини за заповітом бабусі ОСОБА_3 , оскільки брат, його оточення обманули її, використавши вроджене слабоумство ОСОБА_2 .
Перегляд цього рішення за нововиявленими обставинами та його скасування також необхідно ще й тому, що ані ОСОБА_1 , ані суд не могли врахувати і не врахували рішення у справах №467/799/16 та 467/799/19 про передачу спадщини на користь ОСОБА_2 про всім трьом земельним ділянкам. 
Відкриття провадження за нововиявленими обставинами збереже право  ОСОБА_1 на перегляд оскаржуваного рішення, у випадку задоволення її касаційної скарги Верховним Судом. 
Більш того, вказана заява подану в межах трирічного строку з дня набрання судовим рішенням законної сили, проте суд не допустив ОСОБА_1 до правосуддя з формальних підстав - пропуск тридцятиденного строку на подачу цієї заяви.
В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції помилково спотворює мотиви необхідності поновлення процесуальних строків, якими ОСОБА_1 навіть не аргументувала свою заяву.
Правом на подачу відзиву решта учасників справи не скористалися.
У судовому засіданні учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Благодатненська сільська рада направила до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника.
З огляду на викладене, та в силу ч.2 ст.372 ЦПК України таке не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з такого.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Ухвала суду вказаним положенням закону відповідає в повні мірі.
Звертаючись до суду з заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 зазначала, що підставою для подання вказаної заяви стало те, що вона очікує скасування Верховним Судом рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 30 березня 2020 року, яким їй відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_2 про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною і таке впливатиме на рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 06 травня 2014 року, яким позов ОСОБА_2 до Семенівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом було задоволено. Тому вона, як спадкоємець за заповітом успадкує майно, яке їй заповідала ОСОБА_3 . Такі обставини, на її думку, є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 заявлених до Семенівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
У клопотанні про поновлення пропущеного строку для звернення до суду із такою заявою ОСОБА_4 посилається на те, що вона була введена в оману ОСОБА_2 , про що їй стало відомо в 2017 році, коли останній звертався до суду з позовом, а нововиявлена обставина настане з прийняттям рішення Верховним Судом на її користь.
Крім того зазначала, що фактична можливість на звернення до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 06 травня 2014 року у неї з`явилася в момент отримання копії ухвали Верховного суду від 03 листопада 2020 року про відкриття касаційного провадження за її касаційною скаргою.
Відмовляючи у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані в заяві підстави для поновлення пропущеного строку не можуть розцінюватись судом як поважні причини пропуску строку на подання заяви про перегляд рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 06 травня 2014 року за нововиявленими обставинами.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки він ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 06 травня 2014 року (справа №467/576/14-ц) задоволено позов ОСОБА_2 до Семенівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, правонаступником якої є Благодатненська сільська рада Арбузинського району Миколаївської області, ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування.
Додатковим рішенням того ж суду від 27 червня 2017 року вирішено питання про розподіл судових витрат.
27 листопада 2017 року ухвалою апеляційного суду Миколаївської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 06 травня 2014 року та додаткове рішення того ж суду від 27 червня 2017 року залишено без змін.
Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24 січня 2017 року, яке ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 05 квітня 2017 року залишено без змін (справа №467/799/16), позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заяви про відмову від прийняття спадщини та частково свідоцтво про право на спадщину за законом задоволено. Визнано заяву ОСОБА_2 від 18 лютого 2011 року про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 недійсною; визнано частково недійсними в частині Ѕ свідоцтва про право на спадщину за законом №171,165,177,162, видані державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області Бойченко В.А. від 17 січня 2012 року на ім`я ОСОБА_1 . 
Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 30 березня 2020 року, залишене без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року ( справа №467/799/19) у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною - відмовлено
Ухвалою Верховного Суду від 03 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на вищевказані рішення ( справа №467/799/19).
Відповідно до ч.1 ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частина друга статті 423 ЦПК України).
Пунктом 1 частини першої статті 424 ЦПК України передбачено, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано:1) з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.
Таким чином, зі змісту ст.ст.423 та 424 ЦПК України випливає, що заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами з тих підстав, що істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася про ці обставини, але не пізніше трьох років з дня набрання рішенням законної сили.
У п.13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» судам роз`яснено, що визначений абзацом 1 частини першої статті 362 ЦПК України (2004 року) місячний строк для подання заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є процесуальним і може бути поновлений за загальними правилами, встановленими ст.73 ЦПК України (2004 року). При цьому, строк обчислюється з дня встановлення обставин, які є підставою для перегляду судового рішення.
У ст.126 ЦПК України зазначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 6 ч. 3 ст.426 ЦПК України в разі пропуску строку на подання заяви, до заяви додається клопотання про його поновлення.
За приписами ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.
Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.
Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.
Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.
Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.
У ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.
Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.
Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
Поновлення процесуального строку без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.
Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.
Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини й у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 8 листопада 2005 року.
Отже, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.
Рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 06 травня 2014 року, яке ОСОБА_1 просить переглянути за нововиявленими обставинами набрало чинності 27 листопада 2017 року, тобто після перегляду вищевказаного рішення в апеляційному порядку, а відтак трирічний строк для звернення до суду з заявою про перегляд цього рішення за нововиявленими обставинами закінчується 27 листопада 2020 року. До суду із вказаною заявою ОСОБА_1 звернулася 27 листопада 2020 року, здавши її на пошту до закінчення строку, що в силу приписів ч.6 ст.124 ЦПК України свідчить про те, що ОСОБА_1 трирічний строк, передбачений п.1 ч.2 ст.424 ЦПК України не пропустила.
В той же час, днем, відкриття нововиявленої обставини, передбаченої п.1 ч.1 ст.424 ЦПК України є день, коли заявник дізналася або повинен був дізнатися про наявність вказаних обставин.
Звертаючись до суду з клопотанням про поновлення строку на подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 вказувала, що заяву про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_6 вона написала під впливом обману з боку ОСОБА_2 , про що їй стало відомого у 2017 році, коли останній звернувся до суду з позовом про визнання його заяви про відмову від спадщини недійсною. Після чого вона звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійною поданою нею заяви про відмову від прийняття спадщини, у задоволені якого їй відмовлено. Проте фактична можливість звернення до суду з вказаною заявою з`явилася у неї в момент отримання копії ухвали Верховного Суду від 03 листопада 2020 року про відкриття касаційного провадження за її касаційною скаргою.
Посилаючись на те, що оскаржуване нею рішення буде скасовано і відмову у прийнятті спадщини буде визнано недійсною, то написання нею заяви під впливом обману і скасування відмови від прийняття спадщини є істотною обставиною, яка не була відома їй та суду на день ухвалення рішення.
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 стало відомо про обставини, які мають, на її думку, істотні обставини для справи, у 2017 році, колегія суддів констатує, що вона пропустила 30-денний строк на звернення до суду із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами. Зазначена нею причина пропуску цього строку- відкриття касаційного провадження за її касаційною скаргою та очікуване судове рішення про задоволення її позову, не можуть слугувати підставою поважності пропуску процесуального строку на подання заяви про перегляд рішення Абазинського районного суду Миколаївської області від 06 травня 2014 року у справі №467/576/14-ц.
Інших причин поважності пропуску строку ОСОБА_1 не зазначає.
Отже заявник, будучи обізнаною про наявність обставин, які вона вважає нововиявленими, не скористалася у встановлений законом строк правом на звернення до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, при цьому нею не надано доказів на підтвердження наявності обставин, які об`єктивно позбавляли її можливості звернутись до суду у 30-денний строк з заявою та не залежали від її волевиявлення, були пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для цього, після того, коли вона дізналась про наявність обставин, які вона вважає підставою для перегляду.
Зважаючи на таке, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується і суд апеляційної інстанції, встановивши, що зазначені заявником обставини є не поважними причинами пропуску строку подачі заяви про перегляд судового рішення за нововиявленим обставинами, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в поновленні процесуального строку та залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду.
Колегія суддів звертає увагу на те, що застосування виключно положень п.1 ч. 2 ст.424 ЦПК України, не є можливим, оскільки положення цієї норми носять відсилочний характер і не можуть застосовуватися самостійно, без врахування приписів частини першої цієї статті, якою встановлено 30 денний строк для подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами з підстави, визначеної п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України, що й має місце в даному випадку. А тому аргументи апеляційної скарги про те, що суддя по формальним причинам не допустила ОСОБА_1 до правосуддя є безпідставними.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не розглянула вимоги заяви по суті, заздалегідь оцінив докази на користь постановленого рішення, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки розгляд заяви по суті можливий лише після вирішення питання про поновлення строку на звернення до суду з заявою в порядку ст. ст. 423,424 ЦПК України.
Аргументи апеляційної скарги викладені у п.п.4-13 є ідентичними тим, які були заявлені ОСОБА_1 як підстави для перегляду в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції від 06 травня 2014 року і їм ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 27 листопада 2017 року надано оцінку.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення постановлено без додержанням норм процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі.
В той же час слід зазначити, що постановою Верховного Суду від 11 лютого 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Арбузинского районного суду Миколаївської області від 30 березня 2020 року, постанову Миколаївського апеляційного суду від 30 березня 2020 року ( справа 467/799/19 )залишено без задоволення, а судові рішення без змін. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що викладені в ухвалі висновки відповідають обставинам справи та нормам процесуального законодавства, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 367,368,374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2020 року без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий                                                                 Ж.М. Яворська

Судді                                                                 Т.М. Базовкіна

                                                                               Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 12 березня 2021 року.