ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/9275/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛОМ» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 року (суддя у 1 інстанції Сліпець Н.Є.) в адміністративній справі за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛОМ» до  Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,- 
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛОМ» звернулося до суду з позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби, в якому просило визнати протиправним та скасувати в повному обсязі податкове повідомлення-рішення від 31.03.2020 року №0000011902 Дніпровської митниці Держмитслужби (форма «Р»), яким було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів на 18064,19 грн. (в тому числі з урахуванням штрафних санкцій у розмірі 3    612,84 грн.).
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що   митний орган протиправно при визначенні податкових зобов`язань дійшов висновку щодо порушення позивачем п. 2 ч. 2 ст. ст. 52 Митного кодексу України та п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України, оскільки факт поставки товару за контрактом від 26.06.2018 року №26062-18 року підтверджено первинними фінансово-господарськими документами.  
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 року у задоволені позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що позивачем до митного оформлення було заявлено товар – відцентрований насос SNT200/400 STANDART, митна вартість якого зазначена у розмірі 3000,00 доларів США, з яких 2750 вартість насосу та 250 вартість доставки за умовами Інкотермс DAP Кривий Ріг. На підтвердження вартості товару надано всі необхідні документи. Водночас, за інформацією митного органу Туреччини митна вартість вказаного насосу складає 5865 доларів США, що на 2865 доларів більше ніж заявлено позивачем до митного оформлення. Також слід врахувати, що за результатами розгляду справи №203/1888/20 було визнано невинуватою керівника ТОВ «АЛОМ» ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та провадження закрито у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення. Так, в ході розгляду вказаної справи було встановлено, що ОСОБА_1 не вчиняла жодних протиправних дій при оформлені товару - відцентрований насос SNT200/400 STANDART, який надійшов відповідно до контракту від 26.06.2018 року №26062018. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
Відповідно до вимог   статті 311 КАС України   справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у період з 03.03.2020 року по 10.03.2020 року Дніпровською митницею Держмитслужби, на підставі наказу від 26.02.2020 року №50, повідомлення від 26.02.2020 року №1, та відповідно до ст. 336, ст. 345, п. 2 ч. 2 ст. 351 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI (зі змінами), проведено документальну невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛОМ» з питань дотримання державної митної справи за митною декларацією від 03.08.2018 року №UA110080/2018/003464. 
За результатами документальної невиїзної перевірки Дніпровською митницею Держмитслужби складено акт від 11.03.2020 року №0001/20/7.5-19/40782668, яким встановлено наступні порушення:  
- п. 2 ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України, п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податкові зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митною декларацією №UA110080/2018/003464 від 03.08.2018 року на загальну суму 14    451,35 грн.  
На підставі вказаного акту перевірки від 11.03.2020 року контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.03.2020 року №00000011902, яким збільшено податкові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 18 064,19 грн., у тому числі 14 451,35 грн. – за основним платежем, 3 612,84 грн. – за штрафними (фінансовими) санкціями.
В адміністративному порядку вказане рішення залишено без змін. 
Висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову  ґрунтуються на тому, що відповідно до відомостей, наданих листом митного органу Турецької Республіки від 25.10.2019 року №29980007-724.01.03/UA-47391890-48873879, асортимент товару, задекларований за митною декларацією №UA110080/2018/003464 від 03.08.2018 року, повністю співпадає з асортиментом товару зазначеному у документах наданим митними органами Турецької Республіки, між тим, відрізняється фактурна вартість задекларованого товару за даними деклараціями, яка є значно меншою від фактурної вартості у країні експорту. Так, згідно з митної декларації №UA110080/2018/003464 від 03.08.2018 року, вартість товару складає 3 190 дол. США, тоді як згідно документів країни відправника – 5 865 дол. США. З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки фактурна вартість товару в експортних деклараціях значно перевищує фактурну та, відповідно, митну вартість товару, заявлену позивачем у приведених вище митних деклараціях, збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість спірним податковим повідомленням-рішенням є обґрунтованим.
Колегія суддів з вказаними висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України (далі - МК України) митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Пунктами 23 та 29 ч. 1 ст. 4 МК України передбачено, що митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із частиною 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч. 2 ст. 52 МК України).
Відповідно до ч. 2        ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій        статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
За пунктами 4, 5 ч. 5        ст. 54 МК України        орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити в порядку, визначеному    статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску та звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.
Положеннями ст. 272 МК України, пп. “в” п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України визначено, що ввезення товарів на митну територію України є об`єктом оподаткування митними платежами - ввізним митом та податком на додану вартість.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 279 Митного кодексу України базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є: для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів; для товарів, на які законом встановлено специфічні ставки мита, - кількість таких товарів у встановлених законом одиницях виміру.
Відповідно до ст. 278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.
Пунктом 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.
Згідно із п. 187.8 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.
10.04.2008 року Верховною Радою України шляхом прийняття    Закону України № 250-VI    ратифіковано Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим держава взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994).
Відповідно до статті VII п. 2. (a) Генеральної угоди по тарифам й торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.
Пунктом 2(b) статті VII ГААТ 1947 встановлено, що під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи аналогічного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або (i) з порівнюваними кількостями, або (ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.
Приписами Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року визначено, що первинною основою для митної вартості за цією Угодою є «контрактна вартість» тобто ціна, фактично сплачена або що підлягає сплаті за товари, коли вони продаються на експорт до країни імпорту.
З матеріалів справи слідує, що 26.06.2018 року між ТОВ «АЛОМ» (покупець) та TURKKAN YAG SAN.TIC.A.S. (Туреччина) (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу №26062018.
Згідно з товаросупровідних документів: CMR від 27.07.2018 №002981, інвойсу від 25.07.2018 року № TRK-039/18, на адресу ТОВ «АЛОМ» був переміщений один відцентровий насос SNT200/400 STANDART, вагою нетто 1450 кг, вартістю 3000 доларів США (за курсом НБУ 80600,15 грн.), який у подальшому 02.08.2018 року на підставі попередньої митної декларації від 30.07.2018 № 110080000/2018/003360 доставлено в зону діяльності Дніпропетровської митниці ДФС та оформлено у митному режимі «імпорт» за електронною митною декларацією №UA110080/2018/003464 від 03.08.2018 року.
Вартість товару також підтверджується Специфікацією №2 від 24 липня 2018 року, в якій сторонами визначена вартість - 2750 доларів США вартість Відцентрованого насосу SNT200/400, 250 доларів США - вартість доставки за умовами Інкотермс DAP Кривий Ріг. 
Так, підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 31.03.2020 року №0000011902 стали відомості, надані листом митних органів Турецької Республіки від 25.10.2019 року №29980007-724.01.03/UA-47391890-48873879, відповідно до яких асортимент товару, задекларований за митною декларацією №UA110080/2018/003464 від 03.08.2018 року, повністю співпадає з асортиментом товару зазначеному у документах наданим митними органами Турецької Республіки, між тим, відрізняється фактурна вартість задекларованого товару за даними деклараціями, яка є значно меншою від фактурної вартості у країні експорту. 
Згідно з митної декларації №UA110080/2018/003464 від 03.08.2018 року, вартість товару складає 3190 дол. США (86167,86грн. за курсом 27, графа 12 декларації), тоді як згідно документів країни відправника – 5 865 дол. США.
Отже, фактурна вартість задекларованого товару, менша від фактурної вартості у країні експорту на 2 675,00 дол. США., тобто 72   256,74 грн. по курсу Національного банку України на 03.08.2018 року. 
Оскільки позивачем було заявлено до митного товар, ціна якого є меншою ніж встановлено відповідно до інформації митних органів Турецької Республіки, підприємству спірним рішенням донараховано податкове зобов`язання з податку на додану вартість з ввезених на територію України товарів у сумі 14451,35грн. та штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 3612,84грн.
Таким чином, відповідач за результатами перевірки дійшов висновку про не правильне визначення позивачем митної вартості товару, з чим погодився суд першої інстанції.
Водночас, колегія суддів зазначає, що позивачем до митного оформлення надані документи, які у своїй сукупності підтверджують вартість товару на рівні 3190 дол. США. Жодних зауважень відносно цих документів під час митного оформлення у митниці не виникло.
Стосовно інформації митних органів Турецької Республіки від 25.10.2019 року, відповідно до якої вартість товару відцентровий насос SNT200/400 STANDART складає 5 865 дол. США., слід зазначити наступне. 
Так вартість товару відцентровий насос SNT200/400 STANDART, який був задекларований в митній декларації №UA110080/2018/003464 від 03.08.2018 року, було визначено сторонами у зовнішньоекономічному контракті купівлі-продажу №26062018 від 26.06.2018 року та в Специфікації №2 від 24 липня 2018 року, та складає 3000 доларів США, з яких 2750 доларів вартість насосу та 250 доларів вартість доставки.
Таким чином, вартість товару визначена позивачем на підставі умов, які були визначені саме TURKKAN YAG SAN.TIC.A.S. 
З листа TURKKAN YAG SAN.TIC.A.S. від 12.01.2021 року, переклад якого є в матеріалах справи, зазначено, що вказаному підприємству не відомо існування розбіжностей між заявленою сумою товару в декларації №UA110080/2018/003464 від 03.08.2018 року та даними турецької митної служби. Також в цьому листі TURKKAN YAG SAN.TIC.A.S. підтвердило вартість товару у сумі 3000 доларів США. 
Отже, митна вартість товару була визначена позивачем на підставі належних документів, які безпосередньо отримано від продавця та в даному випадку у позивача не було жодних підстав для визначення митної вартості товару на підставі інших даних, оскільки на думку колегії суддів, позивач надав всі необхідні документи до митного оформлення та як вже зазначалося раніше, зауважень до таких документів з боку відповідача під час митного оформлення не було.
Також колегія суддів враховує той факт, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 19.01.2021 року у справі №203/1888/20 (провадження №33/803/87/21), яка набрала законної сили відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, зокрема, визнано невинуватою ОСОБА_1 (яка є керівником ТОВ «АЛОМ») у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та провадження закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Так, у вказаній справі суд дійшов висновку, що при проведенні митного оформлення ТОВ «АЛОМ» було заявлено об`єктивну митну вартість товару, а саме 3000 доларів США при оформлені товару - відцентрований насос SNT200/400 STANDART, який надійшов відповідно до контракту від 26.06.2018 року №26062018.
На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України
Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже встановлені у справі №203/1888/20 обставини підтверджують той факт, що під час митного оформлення товару за декларацією №UA110080/2018/003464 від 03.08.2018 року, позивач надав належні документи та не мав на меті зменшення податку на додану вартість.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржуване у цій справ рішення є протиправним та підлягає скасуванню. 
За приписами частини 1   статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України   підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
Зважаючи на задоволення позовних вимог у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню на користь останнього відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України шляхом стягнення їх за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛОМ»  задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 року  скасувати.
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛОМ»  задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 31.03.2020 року №0000011902 Дніпровської митниці Держмитслужби (форма «Р»). 
Стягнути  за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛОМ»  витрати на оплату судового збору у розмірі 5255,00грн. (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять грн. нуль копійок). 
Постанова набирає законної сили з      дати прийняття      та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров