ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 р. 	Справа № 520/4037/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Калиновського В.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 27.10.20 року по справі № 520/4037/2020
за позовом     ОСОБА_1  
до     ІНФОРМАЦІЯ_1 ,    Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області            
про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
16 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просив суд встановити спосіб виконання рішення суду шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 з 01.01.2018 по даний час без використання при такій виплаті постанови Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018 чи інших нормативно - правових актів, які надають боржнику можливість для відстрочення чи розстрочення виплат.
В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначав, що рішення по даній справі набрало законної сили, проте, залишається невиконаним, що підтверджується листом відповідача № 7834-11786/К-02/8-2000/20 від 02.10.2020. Таким чином, боржником не виконано рішення суду в повному обсязі.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2020 року заяву ОСОБА_1 про встановлення способу виконання судового рішення - задоволено.
Встановлено спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 по справі № 520/4037/2020 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 з 01.01.2018 по даний час без використання при такій виплаті постанови Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018 чи інших нормативно - правових актів, які надають боржнику можливість для відстрочення чи розстрочення виплат.
Відповідач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та відмовити в задоволенні заяви про встановлення способу виконання судового рішення. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Так, в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що під зміною способу та порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. При цьому, суд може змінити порядок і спосіб виконання судового рішення , не змінюючи при цьому його змісту. 
Позивачем надано до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому серед іншого зазначено, що на думку позивача ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2020 є законною та обгрунтованою. 
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 по справі № 520/4037/2020, яке набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди – задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області щодо зменшення ОСОБА_1 пенсії з 90 % грошового забезпечення до 70 % під час її перерахунку з 01.01.2018. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2018 в розмірі 90 % грошового забезпечення.
Листом № 7834-11786/К-02/8-2000/20 від 02.10.2020 відповідач повідомив позивача про те, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 по справі № 520/4037/2020, яке набрало законної сили 07.09.2020, управлінням здійснено перерахунок пенсії; пенсію з урахуванням рішення суду в розмірі 9162,60 грн та доплату різниці пенсії з дати набрання рішенням суду законної сили в сумі 1454,00 гр включено до відомості жовтня 2020 року; різниця пенсії, обчислена за рішенням суду за період з 01.01.2018 по дату набрання рішенням суду законної сили в сумі 42177,60 грн буде виплачуватись в межах затверджених призначень для здійснення відповідних виплат.
Задовольняючи заяву про встановлення способу виконання судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку, саме на стадії виконавчого провадження мають бути остаточно відновлені порушені права позивача (стягувача). Тому, наявні підстави для встановлення способу виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 по справі № 520/4037/2020 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 з 01.01.2018 по даний час без використання при такій виплаті постанови Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018 чи інших нормативно - правових актів, які надають боржнику можливість для відстрочення чи розстрочення виплат.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Стаття 124 Конституції України та стаття 14 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 2 статті 33 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Статтею 378 КАС України передбачено, що суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок виконання судового рішення.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Відповідно до статті 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262 від 09.04.1992, виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Згідно зі статтями 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України, є порушенням бюджетного законодавства.
Органи Пенсійного фонду України фінансують вказані види пенсійних виплат за рахунок коштів Державного бюджету, реалізуючи відповідну бюджетну програму у межах виділених асигнувань.
Крім того, відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідного бюджетного асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
Зазначені норми права вказують на те, що виплата коштів за судовими рішеннями, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування пенсійних виплат, фінансується саме з державного бюджету, а виділення коштів для фактичного проведення виплати здійснюється в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету.
За приписами п.п. 3, 4-5, 8 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 за № 28-2, управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду; забезпечує ведення бухгалтерського обліку з виконання доходів і видатків, кошторису видатків на утримання управління Фонду та своєчасно складає і в установленому порядку подає затверджену звітність головним управлінням Фонду; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.
Порядок розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду встановлюється правлінням Пенсійного Фонду.
Отже, виплати пенсій (у тому числі виплати заборгованості за перерахованими пенсіями) можуть бути здійснені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області виключно за рахунок коштів Пенсійного Фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області при виконанні рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 у справі № 520/4037/2020, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише в межах чинного законодавства.
Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду затверджено постановою КМУ № 649 (далі - Порядок № 649).
Відповідно до пункту 1 Порядку № 649 цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, коштами, передбаченими в державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.
Пунктами 4, 5 Порядку № 649 передбачено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.
Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України:
документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника;
копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа;
розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.
Відповідно до пункту 10 Порядку № 649 виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету у спосіб перерахування коштів боржнику.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що виплата нарахованих (перерахованих) сум пенсій за рішенням суду здійснюється, зокрема, коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Черговість виконання судових рішень визначається датою їх надходження.
Проте, колегія суддів зауважує, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2019 визнано протиправною та скасовано Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649. 
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року змінено. Визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду".
Таким чином, у пенсійного органу відсутні підстави для застосування означеного Порядку з 22.07.2020 року. 
Колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки нормативно-правовому акту, що на час розгляду справи має статус «скасований».
Відповідно до частини другої статті 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
За таких обставин, колегія суддів вказує на відсутність підстав вважати, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області ухиляється від виконання рішення суду, оскільки ним вчинені всі можливі залежні від нього дії щодо його виконання.
Колегія суддів зазначає, що як зміну способу і порядку виконання рішення слід розуміти вжиття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановлені раніше порядок і спосіб, підставою для прийняття судом рішення про зміну способу або порядку виконання судового рішення є наявність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють виконання рішення у спосіб чи порядок, які первинно визначені в рішенні суду.
Водночас, змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати зміст резолютивної частини рішення або змінити обраний судом спосіб захисту порушеного права.
Отже, під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно із частиною другою статті 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову як про зобов`язання відповідача вчинити певні дії (п. 4), так і про стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю (п. 6).
Тобто, зобов`язання відповідача вчинити певні дії і стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень грошових коштів є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом при ухваленні рішення.
Колегія суддів, дослідивши зміст рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 у справі № 520/4037/2020 зазначає, що його резолютивна частина має зобов`язальний характер, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити певні дії не вирішувалися позовні вимоги щодо стягнення здійснення виплати перерахованої пенсії позивача без застосування постанови КМУ № 649 від 22 серпня 2018 року.
Аналізуючи норми статті 378 КАС України у системному зв`язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, можна дійти висновку, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовується необхідність зміни способу виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті.
Зазначений висновок узгоджується із висновками Верховного Суду від 30.07.2019 у справі №281/1618/14-а, від 10.07.2019 у справі № 755/7078/16-а.
Зміна на підставі статті 378 КАС України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 245 КАС України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 30.07.2019 у справі № 281/1618/14-а.
Колегія суддів зауважує, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 у справі №520/4037/2020 є чітким, зрозумілим і не потребує додатково зміни чи встановлення способу і порядку виконання, відмінного від первинно зазначеного у рішенні.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що встановлені обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, які відповідно до статті 378 КАС України були б підставою для зміни способу і порядку його виконання, адже виплата нарахованої пенсії буде здійснена боржником після надходження відповідних сум із державного бюджету.
Водночас, позивачем не надано доказів, які б вказували на ускладнення або неможливість виконання судових рішень.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що заява позивача про встановлення зміни способу і порядку виконання судового рішення у справі № 520/4037/2020 стосується не зміни способу і порядку виконання судового рішення, а фактично стосується зміни суті резолютивної частини вказаного рішення суду, оскільки з неї випливає наявність нових позовних вимог, які не були заявлені позивачем під час розгляду справи і, водночас, не містить обґрунтування виняткової необхідності застосування зміни способу виконання резолютивної частини рішення, а тому задоволенню не підлягає.
Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції задовольняючи заяву про встановлення способу виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 по справі № 520/4037/2020, зробив помилкові висновки.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2020 року по справі № 520/4037/2020, прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви про встановлення способу виконання судового рішення.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення
Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити.
Ухвалу  Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2020 по справі № 520/4037/2020 - скасувати.
Прийняти постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо встановлення способу виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 року у справі № 520/4037/2020 - відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Я.М. Макаренко    В.А. Калиновський