ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

22 лютого 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/12588/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Білак С.В., Олефіренко Н.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу  приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 р. (суддя Кальник В.В.) в справі  № 160/12588/20 за позовом ОСОБА_1  до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», про визнання протиправними та скасування постанов,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом  до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», про визнання протиправними дій в частині прийняття до виконання виконавчого напису № 20773 від 25.08.2020 р. приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича, відкриття виконавчого провадження № 62983910 і здійснення дій з примусового виконання, скасувавши постанови про відкриття виконавчого провадження № 62993910 та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 25.09.2020 р.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від  29.10.2020 р. позов задоволено, визнано протиправними та скасовані постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Р.В. про відкриття виконавчого провадження №62983910 від 09.09.2020 року та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 29.09.2020 року.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вважає неправильним висновок суду першої інстанції про відкриття виконавчого провадження із порушенням статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» в частині прийняття до виконання виконавчого документу не за місцем проживання боржника, оскільки у виконавчому документі  зазначене місце реєстрації боржника, яке знаходиться у с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області, а також місце фактичного проживання – м. Київ, тобто місце проживання боржника  знаходиться в межах виконавчого округу міста Києва. Також зазначає, що стягувач  наділений правом вибору місця виконання рішення, в законодавство не покладає на виконавця обов`язку здійснювати перевірку місця проживання боржника до відкриття виконавчого провадження. Посилається в цьому питанні на правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 09.12.2020 р. в справі № 460/3537/20.
Справа судом розглянута  без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 25.08.2020 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №20773, про стягнення з громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  рнокпп НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ,  яка є боржником за кредитним договором № 002-03161-040114 від 04.01.2014 р., укладеним з ПАТ «Дельта Банк»», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ФК «Кредит Капітал» на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами за 148-К від 23.03.2018 року, правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами за 408/К від 27.04.2018 року, розмір заборгованості, вказаний у виконавчому написі, складає 8430,32 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 6162,04 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 1121,51 грн., за вчинення виконавчого напису - 500 грн.
08.09.2020 р. представник ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва  Клименка Р.В. з заявою про примусове виконання рішення, в якій просив відкрити за місцем проживання (перебування) боржника виконавче провадження з примусового виконано виконавчого напису №20773 від 25.08.2020, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс»  коштів у розмірі 8 930,32 гривень;  у випадку встановлення доходу боржника, яким є ОСОБА_1 , звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування) боржника.
                    У вказаній заяві про примусове виконання рішення стягувачем зазначено, що адресою місця реєстрації боржника ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 , а адресою проживання: АДРЕСА_2 .  
До вказаної заяви стягувачем, зокрема, додано оригінал виконавчого напису №20773 від 25.08.2020 р.
Також судом першої інстанції встановлено, що у кредитному договорі №002-03161-040114 від 04.01.2014 р. зазначено адресу боржника, а саме: місце реєстрації – АДРЕСА_3 , а  також адресу фактичного місця проживання:   АДРЕСА_3 .
09.09.2020 р. за вищевказаною заявою ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62983910 з виконання виконавчого напису №20773, виданого 25.08.2020 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс»  заборгованості у розмірі 8930,32 грн.
Крім того, 29.09.2020 р. приватним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника.
Встановивши, що приватний виконавець Клименко Р.В.  здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва, проаналізувавши норми Закону України «Про виконавче провадження», суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки  місце проживання та місце отримання доходів боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Клименко Р.В. здійснює діяльність, виконавчий документ у виконавчому провадженні №  62983910 прийнято до виконання відповідачем не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, що обумовило висновок про протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В.  постановою від 09.09.2020 р. відкрите виконавче провадження № 62983910 про примусове виконання виконавчого напису № 20773, виданого 25.08.2020 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості в розмірі 8930,32 грн.
У постанові про відкриття виконавчого провадження зазначені дві адреси боржника ОСОБА_1 – АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 . 
Місцем реєстрації ОСОБА_1 з 04.07.2014 р. є наступна адреса:   АДРЕСА_4 .
Також у виконавчому провадженні № 62983910 приватним виконавцем винесено постанови:  від 09.09.2020 р. про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 893,03 грн.;  від 09.09.2020 р.  про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 400 грн.;  від 25.09.2020 р. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника.
Спірним в цій справі є питання правомірності місця здійснення виконавчих дій.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є  Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»  (далі - Закон № 1404-VIII), який набрав чинності 05.10.2016 р.
Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
До обов`язків виконавця належить  здійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18).
За приписами частини 2 статті 24 Закону № 1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 р. № 1403-VIII (далі – Закон № 1403-VIII).
Відповідно до частин 1 та 2 статті  25 Закону № 1403-VIII виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до  Закону України "Про виконавче провадження"  знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Таким чином, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах виконавчого округу, в якому такий приватний виконавець здійснює діяльність.
В цьому випадку, оскільки боржником є фізична особа, місцем виконання виконавчого напису є  місце проживання, перебування боржника.
При цьому суд зазначає, що приписи частини 2 статті 24 Закону № 1404-VIII стосовно можливості прийняття  приватним виконавцем виконавчих документів за місцезнаходженням майна боржника стосуються виконавчих документів, боржником в яких є юридична особа.
Як вище встановлено судом, у виконавчому документі, на підставі якого відкрите виконавче провадження, (виконавчому написі) зазначено дві адреси боржника: адреса реєстрації, яка знаходиться в межах Дніпропетровської області, та адреса проживання, яка знаходиться у м. Києві.
У заяві про примусове виконання рішення стягувачем також зазначено дві адреси боржника.
У доданих стягувачем до заяви про примусове виконання документах (заява ОСОБА_1 про надання кредиту, інші документи щодо кредитування)  зазначено місце фактичного проживання ОСОБА_1 , яке співпадає з місцем реєстрації та знаходиться в Дніпропетровській області.  
Зважаючи на те, що у виконавчому документі зазначено місце реєстрації фізичної особи – боржника, яке знаходиться на території Дніпропетровської області, тобто не в межах виконавчого округу, в якому здійснює діяльність відповідач як приватний виконавець, приватний виконавець не мав підстав для прийняття виконавчого документу до виконання через те, що виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання, та  відкривати виконавче провадження.
Відповідно, є обґрунтованим висновок суду першої інстанції про протиправність постанови від 09.09.2020 р. про відкриття виконавчого провадження №  62983910.
В цьому випадку виконавець мав повернути стягувачу виконавчий документ без прийняття до виконання, як це передбачено пунктом 10 частини   4 статті 4 Закону №  1404-VIII, відповідно до якого виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.  
Доводи апелянта про зазначення у виконавчому документі як місця реєстрації боржника, яке знаходиться в Дніпропетровській області, так й місця фактичного проживання – м. Київ, тобто місце проживання боржника  знаходиться в межах виконавчого округу міста  Києва, суд визнає необґрунтованими.
Відповідно до частини 1 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, визначає Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-IV (далі – Закон № 1382-IV), відповідно до статті 3 якого місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.
Статтею 6 Закону № 1382-IV встановлено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.
Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.
Тобто, саме зареєстроване місце проживання фізичної особи повинно вважатися місцем проживання для цілей визначення місця виконання рішення.
Посилання відповідача на те, що  стягувач  наділений правом вибору місця виконання рішення, а законодавство не покладає на виконавця обов`язку здійснювати перевірку місця проживання боржника до відкриття виконавчого провадження, в контексті спірних правовідносин є незмістовними з тих підстав, що виконавцем у будь-якому разі  порушено вимоги Закону № 1404-VIII в частині відкриття виконавчого провадження не за місцем виконання. 
З цього питання суд вважає за необхідне звернути увагу на положення Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 (в редакції наказу Мін`юсту від 29.09.2016 р. № 2832/5), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 р. за № 489/20802, (далі – Інструкція № 512/5)  як нормативно-правового акту, який розроблений відповідно до  Закону України  «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України від 02 червня 2016 року  № 1404-VIII  «Про виконавче провадження», інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.
Так, абзацами 10-11 пункту 3 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (09.09.2020 р.), передбачено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо).
У разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцем проживання чи перебування боржника - фізичної особи, місцезнаходженням боржника - юридичної особи, адреса якого відрізняється від адреси, зазначеної у виконавчому документі, до заяви про примусове виконання рішення стягувач має додати документ / копію документа, який підтверджує, що місцезнаходженням боржника - юридичної особи або адресою проживання чи перебування боржника - фізичної особи є територія, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або територія виконавчого округу приватного виконавця.
В цьому випадку виконавчий напис як виконавчий документ містив дві адреси боржника, а стягувачем пред`явлено виконавчий документ  за нібито місцем проживання/перебування фізичної особи – боржника, яке відрізняється від зазначеної у виконавчому написі адреси зареєстрованого місця проживання такої фізичної особи.   
Відповідно, стягувач на виконання приведених вимог Інструкції № 512/5 мав додати до заяви про примусове виконання рішення документ/копію документа, який підтверджує, що  адресою проживання чи перебування боржника - фізичної особи є територія виконавчого округу приватного виконавця.
Враховуючи не надання таких документів, виконавець мав повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, як це передбачено пунктом 10 частини   4 статті 4 Закону №  1404-VIII.  
За приписами частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд констатує, що існує декілька рішень Верховного Суду, в яких судом касаційної інстанції сформульовані різні правові позиції у питанні застосування норм Закону № 1404- VIII  стосовно  прийняття приватним виконавцем  до виконання виконавчих документів за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Так, за  правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 09.12.2020 р. в справі № 460/3537/20, на етапі вирішення питання про відкриття виконавчого провадження або про повернення виконавчого документа у приватного виконавця відсутній обов`язок, а отже і будь-який механізм, спрямований на перевірку законності виконавчого документа та правильності визначення в ньому адреси місця проживання/перебування боржника, а відповідальність за вчинення виконавчого напису відповідно до вимог Глави 16 розділу II Порядку №    296/5 несе нотаріус, як особа, яка вчиняє виконавчий напис.
Разом з тим, за правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 30.04.2020 р. в справі № 580/3311/19, приватним виконавцем порушено правила територіальної діяльності приватних виконавців, оскільки, знаючи місце проживання позивача (боржника), що не належить до його виконавчого округу, прийняв виконавчий документ з іншого виконавчого округу. 
При цьому в справі № 580/3311/19 Верховним Судом переглядались правовідносини, що є аналогічними правовідносинам в  справі, що розглядається зараз, адже виконавчий документ прийнято приватним виконавцем за адресою, зазначеною у виконавчому написі нотаріуса, як фактичне місце проживання, яке не співпадає із зареєстрованою адресою місця проживання фізичної особи – боржника.
Враховуючи, що в справі, що розглядається зараз, приватному виконавцю стягувачем разом з заявою про примусове виконання рішення подано документи, які підтверджують, що місце проживання та місце реєстрації боржника не належить до виконавчого округу міста Києва, доказів наявності будь-якого майна у позивача (боржника) у м. Києві (в межах виконавчого округу відповідача) не встановлено, а Інструкція № 512/5 зобов`язує стягувача додати до заяви про примусове виконання документ / копію документа, який підтверджує, що місцезнаходженням боржника - юридичної особи або адресою проживання чи перебування боржника - фізичної особи є територія, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або територія виконавчого округу приватного виконавця, у разі, якщо  адреса боржника відрізняється від адреси, зазначеної у виконавчому документі, суд на виконання частини п`ятої статті 242 КАС України застосовує до цих правовідносин правову позицію Верховного Суду, викладену в справі № 580/3311/19. 
Таким чином, зважаючи на протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження, є протиправними й постанова приватного виконавця, прийнята в межах цього виконавчого провадження, а саме  постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника  від 29.09.2020 р. 
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,   242, 243,   308, 311,  315,   316,   321,   322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 р.  в справі  № 160/12588/20 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 р.  в справі  № 160/12588/20 за позовом ОСОБА_1  до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», про визнання протиправними та скасування постанов  залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття 22.02.2021 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення повного судового рішення)
          Повне судове рішення складено 22.02.2021 р.
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко