ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року 
м. Київ
справа № 818/1462/16
адміністративне провадження № К/9901/36529/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф., 

розглянув у порядку письмового провадження справу №818/1462/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбіопродукти" до Охтирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, касаційне провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбіопродукти" на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2017 (головуючий суддя Бегунц А.О., судді: Старостін В.В., Рєзнікова С.С.),

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбіопродукти" (далі також ТОВ "Укрбіопродукти", позивач)  звернулося до суду з позовом до Охтирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області (далі також ОДПІ, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.05.2016 №0000082201.

Позивач вимоги мотивує тим, що копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та повідомлення про проведення перевірки не направлялися контролюючим органом на адресу позивача, що унеможливило надання ним усіх необхідних первинних документів, що підтверджують витрати, а тому висновок відповідача про порушення Товариством Податкового кодексу України не відповідає дійсності.

Відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що оскаржуване рішення узгоджується з вимогами податкового законодавства, оскільки ТОВ «Укрбіопродукти» всупереч пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України не було надано контролюючому органу для перевірки первинних документів, які б підтверджували господарські операції та правомірність включення зазначених сум до витрат: договорів, актів виконаних робіт, звітів до актів виконаних робіт, платіжних доручень щодо здійснених розрахунків, а також інших документів, складених на виконання договорів. Відтак, висновки акту документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Укрбіопродукти» відповідають дійсним обставинам справи, а спірне податкове повідомлення-рішення є законним та обґрунтованим.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 28.02.2017 позов задоволено. 

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2017 постанову Сумського окружного адміністративного суду від 28.02.2017 скасовано, ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.07.2017 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбіопродукти" на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2017 у справі №818/1462/16.

Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII з Вищого адміністративного суду України до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду передано матеріали справи №818/1462/16 згідно правил підпункту 4 частини першої Розділу VІІ Перехідних положень цього Кодексу.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду суддею-доповідачем у даній справі визначено Хохуляка В.В. 

Ухвалою Верховного Суду від 22.03.2018 матеріали справи №818/1462/16 прийнято до провадження.

Ухвалою суду від 08.02.2021 касаційний розгляд справи призначено у порядку письмового провадження на 009.02.2021.

В обґрунтування вимог касаційної скарги позивач вказує на невідповідність висновків суду апеляційної інстанції обставинам справи. Товариство зазначає, що судом не надано юридичної оцінки доводам позивача про порушення податковим органом процедури, передбаченої податковим законодавством в частині повідомлення керівника підприємства про проведення перевірки, на момент початку проведення перевірки у відповідача не було жодного підтвердження того, що керівництво юридичної особи належним чином повідомлено. Крім того, позивач звертає увагу, що апеляційним судом не в повній мірі досліджено покази свідка, який не підтвердив відмову керівника отримати наказ. Відтак, позивач наголошує, що ОСОБА_1 не був завчасно повідомлений про початок перевірки, не був ознайомлений з наказом до початку перевірки, станом на день перевірки не був керівником підприємства та фізично не міг надати документи на перевірку. Товариство просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.      

Відповідач правом подання заперечення на касаційну скаргу не скористався, що не перешкоджає касаційному розгляду справи.

Переглядаючи постанову суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, з 29.03.2016 до 04.04.2016 на виконання ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.03.2016 року по справі №592/2249/16-к у кримінальному провадженні №32016200000000004 від 13.01.2016, порушеного за фактом ухилення службовими особами ТОВ «Укрбіоресурси» (код за ЄДРПОУ 39322603) від сплати податків в особливо великих розмірах за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 212 Кримінального кодексу України, проводилася документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «Укрбіопродукти» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 до 01.03.2016 (т.4, а.с.76).
Термін проведення перевірки продовжувався з 05.04.2016 до 06.04.2016 на підставі наказу начальника ОДПІ від 04.04.2016 №105 (т.4,а.с.80).
Згідно з висновками акту перевірки від 13.04.2016 №115/18-11-22/39322603 (т.1, а.с.9-57) встановлено, що в порушення пунктів 44.1, 44.2, 44.3, 44.4 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1. статті 134 Податкового кодексу України ТОВ «Укрбіопродукти» було занижено об`єкт оподаткування за 2015 звітний рік за рахунок включення до складу витрат документально не підтверджених витрат на загальну суму 18' 577' 84 грн.
Зокрема, підприємством не було надано контролюючому органу для перевірки первинних документів, які б підтверджували господарські операції щодо постачання сировини для виготовлення вугілля деревного за перевіряємий період та правомірність включення зазначених сум до витрат: договорів, актів виконаних робіт, звітів до актів виконаних робіт, платіжних доручень, що підтверджують здійснені розрахунки, а також інших документів, складених на виконання договорів, внаслідок чого не можливо встановити постачальників товарів, предмета договору, прав та обов`язків сторін договору, ціни договору, умов проведення розрахунків, умов виконання договору, строків виконання та дії договору.
Також на перевірку не подані видаткові накладні, акти списання на виробництво дров та дані обліку готової продукції, товарно-транспортні накладні, документи бухгалтерського обліку, що підтверджують залишки товарів або готової продукції на підприємстві позивача.
На підставі акту перевірки ОДПІ прийнято спірне податкове повідомлення-рішення від 23.05.2016 №0000082201 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на 3' 340' 394грн. (т.1, а.с.63).
Вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним, Товариство звернулося з позовом до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції посилався на те, що на момент початку проведення позапланової невиїзної перевірки у контролюючого органу були відсутні відомості щодо своєчасного ознайомлення позивача з таким наказом та повідомленням, його обізнаності про дату її початку у встановлений законом спосіб, а також відсутні відомості щодо отримання товариством запитів про надання первинних документів та письмових пояснень щодо вчинених господарських операцій, що вказує на відсутність у відповідача права на проведення такої перевірки, та, як наслідок, на прийняття податкового повідомлення-рішення за її результатом, адже невиконання контролюючим органом вимог пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасував, ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив, з тих підстав, що обставини справи свідчать про умисне ухилення посадових осіб ТОВ «Укрбіопродукти» від отримання поштової кореспонденції з податкового органу щодо проведення перевірки та ознайомлення із первинними документами податкового і бухгалтерського обліку. Враховуючи наведене, колегія суддів вважала помилковим твердження суду першої інстанції стосовно порушення ОДПІ визначеного податковим законом порядку повідомлення платника податків про проведення відносно нього перевірки.
Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно підпункту 16.1.5 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.
Відповідно до підпункту 20.1.2 пункту 20.1 статті 20 ПК України для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.
Як встановлено підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.
Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.
Відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК України  документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.
Пунктом 78.4 статті 78 ПК України передбачено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Особливості регулювання проведення документальної невиїзної перевірки визначені статтею 79 ПК України, приписи якої не виключають необхідності дотримання загальних вимог до наявності підстав та порядку проведення документальних позапланових перевірок.
За змістом статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Відповідно до пунктів 42.1, 42.2 статті 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
Зміст приписів пункту 79.3 статті 79 ПК України, за яким присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова, також дає підстави для висновку про необхідність повідомлення контролюючим органом платника податків про проведення невиїзної перевірки до її початку, в тому числі для вирішення останнім питання щодо прийняття участі у такій перевірки. Наведене відповідає меті перевірки, змісту прав платника податків, досягненню перевіркою її мети, виконанню платником податків обов`язку надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.
На підставі викладеного, суд першої інстанції правильно констатував, що з наказом про невиїзну перевірку, відомостями про дату її початку та місцем проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Платник податків повинен бути обізнаний, що стосовно нього за наявності відповідних обставин у певний час та у певному місці здійснюватиметься невиїзна перевірка.
Судами з`ясовано, що як зазначено в акті, на підставі якого прийнято оскаржуване рішення, перевірка позивача проводилась у період з 29.03.2016 до 04.04.2016, продовжений з 05.04.2016 до 06.04.2016 на підставі наказу начальника ОДПІ. 
У справі, що розглядається, допитана в судовому засіданні у суді першої інстанції в якості свідка щодо обставин вручення керівнику підприємства копії наказу від 11.03.16 №81 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та повідомлення про проведення перевірки №28 від 11.03.2016 Левочка О.В. , головний державний ревізор-інспектор відділу аудиту ОДПІ, пояснила, що нею та головним державним ревізором-інспектором відділу аудиту ОДПІ Шевчук Д.О. 11.03.2016 в приміщенні Ковпаківського районного суду м.Суми керівнику підприємства ОСОБА_1 , який в той час перебував там у судовому засіданні, запропоновано ознайомитися з наказом №81 від 11.03.2016 та повідомленням №28 від 11.03.2016 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Укрбіоресурси». При цьому керівник відмовився від ознайомлення та отримання повідомлення та копії наказу, що підтверджується актом відмови від 11.03.2016 №10, підписаному громадянами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які знаходилися у приміщенні суду. 
Тому, 22.03.2016 копії наказу та повідомлення направлені на адресу підприємства поштою, проте повернулися «за закінченням терміну зберігання» 22.04.2016, а у період з 11.03.2016 до 22.03.2016 на адресу товариства направлялися запити з вимогою надати необхідні для проведення перевірки документи, але вони також повернулися без отримання. Листи направлялися за двома адресами: АДРЕСА_1 (юридична) та АДРЕСА_2 (попереднє місце реєстрації).
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка щодо обставин вручення керівнику підприємства копії наказу про проведення перевірки та повідомлення про проведення перевірки ОСОБА_4 повідомив, що у березні 2016 року він перебував на 2 поверсі Ковпаківського районного суду м.Суми разом зі своїм сусідом ОСОБА_3 , який мав там судовий спір, коли до них підійшли дві дівчини і запитали, чи буде він свідком відмови від отримання особою повістки про виклик до суду, про що треба розписатися в акті. При цьому, щоб хтось відмовлявся від отримання повістки, ОСОБА_4 не бачив, але чув, що напроти нього голосно сперечаються. Зміст документа не пам`ятає, підпис поставив.
Під час розгляду справи встановлено, що копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та повідомлення про її проведення направлено 22.03.2016 поштою (пріоритетне) з повідомленням про вручення за юридичною адресою: АДРЕСА_1 та попередньою юридичною адресою: АДРЕСА_2 (т.4, а.с.78-79), проте поштове відправлення повернулося на адресу відповідача 23.04.2016, коли термін проведення перевірки вже закінчився (т.4, а.с.79, зворотній бік).
Крім того, направлені керівнику ТОВ «Укрбіопродукти» листи від 11.03.2016, від 12.03.2016, від 28.03.2016, від 05.04.2016 з проханням надати документи на перевірку також повернулися до відповідача вже після закінчення терміну проведення позапланової невиїзної перевірки, - 18.04.2016, 04.05.2016, 11.04.2016 (т.4, а.с.82-91).
Копія наказу «Про продовження строку документальної позапланової невиїзної перевірки» від 04.04.2016 №105 направлялася на адресу позивача в якості додатку до листа від 05.04.2016 №2740/10/18-11-22, рекомендоване повідомлення повернулося «за закінченням терміну зберігання» 17.05.2016 (т.4., а.с.92-93).
Отже, на момент початку проведення позапланової невиїзної перевірки у контролюючого органу були відсутні відомості щодо своєчасного ознайомлення позивача з таким наказом та повідомленням, його обізнаності про дату її початку у встановлений законом спосіб, а також відсутні відомості щодо отримання Товариством запитів про надання первинних документів та письмових пояснень щодо вчинених господарський операцій, що вказує на відсутність у відповідача права на проведення такої перевірки, та, як наслідок, на прийняття податкового повідомлення-рішення за її результатом.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції вказав, що  відповідачем - суб`єктом владних повноважень не надано доказів ознайомлення платника податків - позивача з наказом про невиїзну перевірку, відомостями про дату її початку та місцем проведення у встановлений законом спосіб до її початку. Відтак, порушення ОДПІ визначеного податковим законом порядку повідомлення платника податків про проведення відносно нього перевірки, а саме отримання належних доказів щодо ознайомлення позивача з наказом про невиїзну перевірку до її початку, відомостями про дату її початку та місце проведення позбавляє контролюючий орган права на проведення такого виду перевірки, та, як наслідок, на прийняття за її результатами податкового повідомлення-рішення.
За викладених обставин, касаційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що  спірне рішення підлягає скасуванню як протиправне та передчасне.
Згідно з частиною другою статті 77 КАС України (у редакції, чинній до 15.12.2017) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (частина друга статті 77 КАС України у чинній редакції).
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Касаційний суд наголошує, що принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури.

У свою чергу, КАС України встановлює, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На підставі викладеного, з урахуванням нормативного регулювання, що підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, Верховний Суд має підстави вважати, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову та скасування законного рішення суду першої інстанції..
За правилами статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Таким чином, переглянувши судове рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, Верховний Суд дійшов вважає, що доводи, викладені у касаційні скарзі, дають підстави для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи та скасування рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону. 

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

Згідно частини першої статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

За вказаних обставин постановлене у справі рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбіопродукти" задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2017 у справі №818/1462/16 скасувати.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 28.02.2017 №818/1462/16 залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева 
 Р.Ф. Ханова
Судді Верховного Суду