Ухвала
Іменем України 
11 січня 2021 року
м. Київ
 
справа № 704/1225/15-к
провадження № 51-55ск21
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду 
у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів:                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року,
 
встановив:
 
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду на вищевказане судове рішення надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в якій вони просять його скасувати. 
 
Із матеріалів провадження за скаргою вбачається, що Маньківський районний суд  Черкаської області ухвалою від 20 січня 2020 рокувідмовив у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про повернення обвинувального акта прокурору та призначив судовий розгляд кримінального провадження № 12013250240000489 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі – КК) у відкритому судовому засіданні в приміщенні цього суду.
 
Черкаський апеляційний суд ухвалою від 25 листопада 2020 року, керуючись ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 та його законного представника ОСОБА_5 на ухвалу місцевого суду.
  
Перевіривши касаційну скаргу та додану до неї копію оскаржуваного судового рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
 
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 392 КПК ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 цієї статті.
 
Зі змісту ч. 4 ст. 314 КПК вбачається, що за результатами проведення підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені лише рішення суду про повернення обвинувального акта та клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
 
Крім того, Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційними положення ч. 2 ст. 392 КПК щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, але в цьому випадку таке питання під час підготовчого судового засідання не вирішувалося.
 
З урахуванням зазначеного апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що постановлена у підготовчому судовому засіданні ухвала місцевого суду, за якою, зокрема,  відмовлено у задоволенні клопотання про повернення обвинувального акта прокурору тапризначеносудовий розгляд кримінального провадження, окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
 
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
 
Отже, суд апеляційної інстанції, який встановив, що ухвала суду першої інстанції оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, і відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 та його законного представника ОСОБА_5 , діяв за правилами кримінального процесуального закону.
 
Беручи до уваги наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
 
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову 
у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Оскільки з касаційної скарги та наданого судового рішення убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до зазначеної вище норми відмовити у відкритті касаційного провадження.
 
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
 
постановив:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року відмовити.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                                  ОСОБА_2                                                    ОСОБА_3