ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року		Справа № 344/9330/20 пров. № А/857/924/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Большакової О.О., Затолочного В.С.,
при секретарі судового засідання – Хомича О.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 грудня 2020 року (суддя Шамотайло О.В.) у справі за його позовом до поліцейського 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Арабової Софії Германівни та Упраління патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Арабової С.Г. (далі –Поліцейській, УПП відповідно) та УПП в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 17.07.2020 серії ЕАМ№2835143 (далі – Постанова).
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено .
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильного застосовання норм матеріального права судом, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
В доводах апеляційної скарги, з покликанням на окремі обставини справи вказує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні яка підтверджена належними доказами. Проте, на переконання апелянта відповідачем та судом першої інстанції не встановлено якими належними доказами підтверджується вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП).
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.
Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином у порядку визначеномустаттею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертоїстатті 229 КАС, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП таким чином Постанова винесена з дотриманням норм чинного законодавства.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм процесуального права з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач керуючи транспортним засобом TOYOTA AURIS НОМЕР_1 (далі – ТЗ), 17.07.2020 о 09/38 год в м.Івано-Франківську, бульвар Південний, 22 перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив пункт 34 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 (далі - ПДР).
На підставі наведеного, Поліцейським винесено Постанову, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн (а.с.9).
Згідно з пунктом 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.
Розділ 34 ПДР передбачає дорожню розмітку, де пунктом 34.1 передбачена горизонтальна розмітка, підпункт розмітка 1.3 поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху. Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється
Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
З матеріалів справи видно, що відповідачем до відзиву на позовну заяву надано диск із відеозаписом з автомобільного реєстратора на якому відображено, що 17.07.2020 в проміжок часу з 09:38:31 по 09:38:32 ТЗ позивача перетинає подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3. в м.Івано-Франківськ, бульвар Південний, 22 (а.с.33).
З доданого до матеріалів справи відео з авто реєстратора можна встановити, що на відео дійсно зафіксовано ТЗ позивача-апелянта д.н.з НОМЕР_1 .
Отже, це свідчить про те, що позивач як водій ТЗ перетнув дорожню розмітку 1.3 чим порушив пункт 34 ПДР та свідомо наразив на небезпеку себе та інших учасників дорожнього руху, які мали право розраховувати на те, що позивач, як учасник дорожнього руху, виконує ці Правила, а не вчиняє дії, які можуть ускладнювати дорожній рух та створювати загрозу безпеці для інших учасників дорожнього руху.
Відповідно до статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відтак, вищенаведеній нормі визначено, що у Постанові повинно міститися відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався) апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції що постанові не повинні міститися відомості про виробника, серійний номер, дату та партію виготовлення такого технічного засобу.
Щодо доводів апелянта про відсутність в оскаржуваній Постанові посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, а також те, що його було позбавлено можливості реалізувати право на отримання юридичної допомоги, то такі суд апеляційної інстанції відхиляє, так як у Постанові в пункті 7 зазначено, що не неї додаються відео з автомобільного реєстратора з якого видно всю процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, запис безперервний та не містить будь-яких окремо виокремлених епізодів чи частин. Крім того, цим же відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 скористався правом на отримання юридичної допомоги та після телефонної розмови із знайомим юристом чи адвокатом повідомив Поліцейського, що можна продовжувати розгляд справи.
Таким чином, Поліцейським дотримано вимоги статті 283 КУпАП при винесенні оскарженої Постанови, а додані до матеріалів справи докази свідчать про скоєння правопорушення позивачем.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухвалені рішення  суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 грудня 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. С. Затолочний