УХВАЛА

03 лютого 2021 року 
м. Київ

Справа №  905/286/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Колос І.Б. - (головуючий), Бенедисюка І.М., Булгакової І.В.,
розглянувши матеріали касаційної скарги акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця"
на рішення господарського суду Донецької області від 05.05.2020 
та постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.10.2020 
у справі № 905/286/20
за позовом приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь"
до акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця"
про стягнення 1   874   395,35 грн штрафу,
ВСТАНОВИВ:
11.12.2020 (згідно з відміткою на поштовому конверті) акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця") звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення господарського суду Донецької області від 05.05.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.10.2020 зі справи №   905/286/20. Касаційна скарга надійшла до Суду разом зі справою №   905/286/20.
За результатами розгляду матеріалів цієї скарги Касаційний господарський суд дійшов висновку про залишення її без руху, з огляду на таке.
Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено вимоги до форми і змісту касаційної скарги. 
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинні бути зазначені судові рішення, що оскаржуються.
Верховним Судом складено акт від 21.01.2021 №   29.1-11/27, у якому зазначено, що в касаційній скарзі вказана справа №   910/286/20. 
Так у описовій та прохальній частинах касаційної скарги скаржник вказує на незаконність рішень судів першої та апеляційної інстанцій та просить змінити рішення господарського суду Донецької області від 05.05.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.10.2020 у справі №   910/286/20 в частині стягнення 6   748,40 грн та ухвалити нове рішення про стягнення штрафу у сумі 1   867   646,95 грн та відмову у стягненні штрафу у сумі 6   748,40 грн. Водночас у описовій частині клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження також зазначає справу №   910/286/20.
При цьому, предметом оскарження є рішення господарського суду Донецької області від 05.05.2019 та постанова Східного апеляційного господарського суду від 07.10.2020 зі справи №   905/286/20. 
Суд зазначає, що вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, повинні бути повними та однозначними, тобто містити інформацію не лише про те, які судові рішення оскаржуються, а й про те, у якій саме справі. Оскільки правильність оформлення касаційної скарги, її змісту та форми покладається саме на заявника касаційної скарги, а у тесті касаційної скарги зазначені різні за номерами справи, суд звертає увагу скаржника на необхідність уточнення номеру справи, судові рішення у якій він оскаржує.
Водночас згідно з пунктом 1 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Відповідно до абзацу першого частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2)   якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
Приписами частини третьої статті 311 ГПК України передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287   цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287   цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Таким чином, у касаційній скарзі на судове рішення процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень та вказувати, яка норма матеріального та процесуального права неправильно застосована чи порушена судами в оскаржуваних судових рішеннях; посилання на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, і при цьому, додатково зазначати: постанову Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні - у разі оскарження судових рішень з тієї підстави, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду; обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду - у разі оскарження судових рішень з підстави необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; належне обґрунтування доводів касаційної скарги, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах - у разі оскарження судових рішень з підстави відсутності такого висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах; конкретно зазначати обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права - у разі оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України.
Зі змісту касаційної скарги убачається, що скаржник не погоджується з рішеннями судів попередніх інстанцій у частині стягнення штрафу 6   748,40   грн, вважає їх ухваленими з неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також наводить практику викладену у низці постанов Верховного Суду, однак не зазначає жодної з підстав касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції; посилання скаржника, на постанови Верховного Суду, на які скаржник посилається у касаційній скарзі, не формують чітких підстав касаційного оскарження у розумінні частини другої статті 287 ГПК України, а суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які скаржник не навів у її тексті. 
Суд, перевіривши наведені скаржником доводи касаційної скарги, зазначає, що вони не відповідають вимогам пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України та абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки не містять конкретних підстав з належним обґрунтуванням цих підстав для касаційного оскарження зазначених судових рішень.
Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
За змістом пункту 1 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.
Відповідно до частини першої та другої статті 288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Предметом касаційного оскарження є постанова Східного апеляційного господарського суду у справі №   905/286/20 ухвалена 07.10.2020, того ж дня складено її повний текст, а тому строк на її оскарження закінчився 27.10.2020.
Касаційна скарга подана 11.12.2020, тобто із значним пропуском строку на касаційне оскарження постанови Східного апеляційного господарського суду від 07.10.2020 зі справи №   905/286/20. До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження цієї постанови, яке мотивоване тим, що скаржник її не отримував, присутній при оголошенні оскаржуваної постанови не був, хоча в судах першої та апеляційної інстанції був представником, із повним текстом постанови ознайомився на сайті судових рішень. 
Крім того, скаржник зазначає, що згідно з пунктом 4 розділу Х   Прикінцевих положень ГПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до так і після його закінчення.
Скаржник для визначення причин пропуску строку поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином додає наказ від 21.10.2020 №   766-в.о.Н про внесення змін до наказу від 19.03.2020 №   150-в.о.Н "Про встановлення простою у структурних підрозділах регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Українська залізниця".
Суд, розглянувши доводи скаржника, зазначає, що у цьому випадку обставин, які б об`єктивно перешкоджали скаржникові реалізувати своє право на подання касаційної скарги не убачається, посилання на підстави, зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, визнаються судом неповажними. Скаржником також не обґрунтовано звернення з касаційною скаргою через півтора місяця після спливу строку на оскарження зазначеної постанови суду апеляційної інстанції та не наведено аргументів стосовно того, що саме позбавило скаржника можливості звернутися з відповідною касаційною скаргою, оскільки факти щодо ухвалення без участі представника скаржника оскаржуваної постанови та неотримання копії оскаржуваної постанови не свідчать про автоматичне поновлення строку на касаційне оскарження рішення та не звільняє сторону від обов`язку дотримання загального порядку подання касаційної скарги у встановленому ГПК України порядку.
Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів для того, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах "Олександр Шевченко проти України", "Трух проти України").
Відповідно до частини третьої статті 288 ГПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 292 ГПК України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 
Таким чином, Касаційний господарський суд зазначає, що скаржнику необхідно усунути недоліки касаційної скарги, а саме: уточнити номер справи, судові рішення у якій він оскаржує; подати до суду докази отримання скаржником копії оскаржуваної постанови та\або навести інші підстави для поновлення строку на касаційне оскарження із наданням відповідних доказів на підтвердження цих підстав; зазначити та чітко вказати підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) частиною другою статті 287 ГПК України підстави (підстав) з належним обґрунтуванням цієї підстави (цих підстав).
Враховуючи викладене, касаційна скарга вважається поданою без додержання відповідних вимог процесуального законодавства і підлягає залишенню без руху на підставі частин другої та третьої статті 292 ГПК України.
Верховний Суд також вважає за необхідне звернути увагу АТ "Українська залізниця" на те, що неусунення названих недоліків протягом установленого строку матиме наслідком відмову у відкритті касаційної скарги.
Керуючись статтями 174, 234, 287, 288, 290, 292 ГПК України, Касаційний господарський суд
У Х В А Л И В:
1.   Касаційну скаргу акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду Донецької області від 05.05.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.10.2020 зі справи №   905/286/20 залишити без руху.
2.   Надати акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Документи про усунення недоліків направляти до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м.   Київ, вул.   О.   Копиленка, 6.
3.   Роз`яснити акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, судом буде відмовлено у відкритті касаційного провадження. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя          І. Колос

Суддя           І. Бенедисюк 

Суддя                                                                                            І. Булгакова