ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 400/3196/20
адміністративне провадження № К/9901/3172/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Білак М.В., 
суддів Губської О.А., Калашнікової О.В., 
розглянув в порядку письмового провадження справу
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2021 року (колегія суддів у складі судді-доповідача Ступакової І.Г., суддів: Бітова А.І., Лук`янчук О.В.)
у справі №400/3196/20
за позовом ОСОБА_1 
до військової частини НОМЕР_1 
про визнання бездіяльності протиправною, стягнення індексації.
I. ПРОЦЕДУРА
1.  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просила суд: визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати їй індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 15 жовтня 2015 року по 16 жовтня 2018 року; стягнути з військової частини НОМЕР_1 на її користь індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 15 жовтня 2015 року по 16 жовтня 2018 року в розмірі 117931,87 гривень.
2. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2020 року позов задоволено частково і з урахуванням виправлення описки: визнано протиправною бездіяльність та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення в період з 15 жовтня 2015 року по 16 жовтня 2018 року. 
3. Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору; її апеляційну скаргу на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2019 року залишено без руху та надано строк 10 днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.
4. Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2021 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відкриття апеляційного провадження відмовлено; апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2019 року у справі №400/3196/20 повернуто апелянту.
5. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення і направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
6. Ухвалою Верховного Суду від 4 лютого 2021 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою. 
II. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ.
7. Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 у цій справі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що скаржником не усунуто недоліки апеляційної скарги, залишеної без руху, в строк, установлений судом, а саме: позивачкою не надано суду документу про сплату судового збору або доказів того, що вона відноситься до осіб, які звільнені від його сплати.
8. Також суд апеляційної інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення не є заробітною платою в розумінні статті 8 Закону України «Про судовий збір», а тому позивачка не звільнена від його сплати.
III. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
9.  ОСОБА_1 у своїй касаційній скарзі зазначає, що вона не погоджується з оскаржуваною ухвалою суду апеляційної інстанції, оскільки вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
10.          Посилаючись на численні закони України, а також на Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №9-рп/2013, стверджує, що індексація грошового забезпечення є складовою заробітної плати, а тому вона звільнена від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
11.          Також позивачка вважає, що вона має пільги щодо сплати судового збору й відповідно до пункту 12 частини першої статті 5 указаного Закону.
12.          Крім того звертає увагу, що суддею суду апеляційної інстанції порушено п`ятиденний строк, передбачений частиною п`ятою статті 298 КАС України.
IV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
13.          Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, вважає за необхідне зазначити таке.
14.          Касаційне провадження у справі відкрите з підстави оскарження судового рішення, зазначеного в частині третій статті 328 КАС України, та посилання позивачки на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права. 
15.          Спірні правовідносини у справі склались з приводу стягнення з відповідача індексації грошового забезпечення за період проходження позивачкою військової служби. На стадії касаційного провадження спірним є питання звільнення позивачки від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
16.          Як убачається з матеріалів справи та зазначалось, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та залишено без руху апеляційну скаргу на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2019 року з наданням десятиденного строку з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків. Підставою для залишення апеляційної скарги без руху слугувало те, що позивачкою не надано суду документу, який підтверджує факт сплати судового збору або не надано доказів того, що вона відноситься до осіб, які звільнені від його сплати.
17.          На виконання зазначеної ухвали позивачка подала до суду заяву, в якій зазначила про те, що вона звільнена від сплати судового збору з підстав, аналогічним тим, що зазначені нею і в касаційній скарзі (пункти 10, 11 цієї постанови).
18.          Однак, суд апеляційної інстанції не взяв до уваги наведені позивачкою аргументи та ухвалою від 12 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2019 року у справі №400/3196/20 повернув апелянту.
19.          Положеннями пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України визначено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору. 
Якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору (частина шоста статті 296 КАС України).
20.          Як на підставу звільнення від сплати судового збору позивачка посилалась на пункти 1, 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
21.          Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 зазначеного Закону від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі – у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
22.          Предметом розглядуваного спору, про що зазначалось раніше, є стягнення з військової частини, де проходила службу ОСОБА_1 , індексації грошового забезпечення за певний період.
23.          Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, заробітна плата – це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
24.          Статтею 95 КЗпП України передбачено, що заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.
25.          За приписами статті 98 КЗпП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.
26.          Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці».
Так, основна заробітна плата це – винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
Додаткова заробітна плата – це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
27.          Суми гарантійних і компенсаційних виплат, а також виплат, пов`язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з абзацом першим пункту 2.2 та підпункту 2.2.7 пункту 2.2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 р. № 5, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713.
28.          До того ж слушним є посилання позивачки на Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №9-рп/2013, в пункті 2.2 мотивувальної частини якого суд зробив висновок, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
29.          Таким чином, індексація заробітної плати, а в розглядуваному випадку – грошового забезпечення війсковослужбовця, є його складовою частиною.
30.          Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом, зокрема, в справах №805/532/17-а (постанова від 24 травня 2019 року), № 816/3303/14 (постанова від 28 листопада 2019 року) і підстав вважати інакше немає.
31.          За таких обставин, позивачка в цій справі звільнена від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
32.          Отже, суд апеляційної інстанції помилково залишив апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2019 року у справі №400/3196/20 без руху з підстав ненадання суду документу про сплату судового збору або незазначення підстав звільнення від його сплати, та в подальшому повернув апеляційну скаргу позивачці.
33.          Оскільки оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції позбавляє права на апеляційне оскарження судового рішення і, як наслідок, незаконно перешкоджає подальшому руху судової справи, то вона підлягає скасуванню.
34.          Згідно з частиною першою статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
35.          Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 353 КАС України).
36.          За вказаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції та направлення справи для продовження розгляду до цього ж суду.
Керуючись статтями 341, 345, 353, 356 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2021 року скасувати, а справу №400/3196/20 направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.
Судді	М.В. Білак  О.А. Губська  О.В. Калашнікова