УХВАЛА

03 лютого 2021 року 
м. Київ
Справа №  910/18872/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючий - Стратієнко Л.В.,
судді: Кібенко О.Р., Кролевець О.А.,
за участю секретаря судового засідання - Юдицького К.О.;

за участю представників:
позивача - 1 - ОСОБА_1 , 
-           2 - Руденка А.С.,
відповідача - 1 - Розумовського О.С.,
-           2 - не з`явився,
третіх осіб -   1- ОСОБА_2 ,
                          3 - ОСОБА_6,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги  ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління «Енергомаш»                 

на постанову Північного апеляційного господарського суду
(головуючий - Буравльов С.І., судді - Владимиренко С.В., Пашкіна С.А.)
від 17.11.2020,

у справі за позовом 1) ОСОБА_3 , 2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління «Енергомаш»
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерний центр «Енергомаш», 2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Тімсен»,
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - 1) ОСОБА_4 , 2) приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Дєгтярьової Ангеліни Володимирівни, 3) ОСОБА_5 , 4) Повного товариства «Ломбард «Надія» Письменна Н.Є. і Компанія»,
про визнання договору недійсним,

В С Т А Н О В И В:

у грудні 2019 року ОСОБА_3 та ТОВ "Будівельно-монтажне управління "Енергомаш" звернулися з позовом до ТОВ «Інженерний центр «Енергомаш» та ТОВ "Тімсен" про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення 3-го поверху № 14 загальною площею 52,7 кв.м в нежитловій будівлі літ. "А-8", що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного 06.01.2015 між відповідачами, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дєгтярьовою А.В.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 є єдиним учасником ТОВ «Інженерний центр «Енергомаш», а ТОВ "Будівельно-монтажне управління "Енергомаш" було єдиним учасником ТОВ «Інженерний центр "Енергомаш" на момент укладення оспорюваного договору. На думку позивачів договір купівлі-продажу нерухомого майна укладений за відсутності відповідного рішення учасника ТОВ "Будівельно-монтажне управління "Енергомаш", у зв`язку з чим вартість їх корпоративних прав суттєво зменшилась, що призвело до порушення прав позивачів. Крім того, цей договір не спрямований на реальне настання обумовлених ними правових наслідків, що є підставою для визнання його недійсним.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.04.2020 позов задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення 3-го поверху №14 загальною площею 52,7 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «А-8», що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 546460963101, укладений 06.01.2015 між ТОВ «Інженерним центром Енергомаш» та ТОВ «Тімсен», посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дєгтярьовою А.В., реєстровий №2. 

Приймаючи рішення, господарський суд дійшов висновків, що укладений між відповідачами договір суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, що є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2020 скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову.

Апеляційний суд вказав, що договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 06.01.2015, укладений між ТОВ «Інженерний центр «Енергомаш» та ТОВ «Тімсен» не порушує корпоративні права та інтереси ОСОБА_3 та ТОВ "Будівельно-монтажне управління "Енергомаш".

У грудні 2020 року ОСОБА_3 та ТОВ "Будівельно-монтажне управління "Енергомаш" подали касаційні скарги, в яких просять скасувати вказану постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення місцевого суду. 

Підставами для скасування судового рішення позивачі зазначають неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції. Вказують, що судом апеляційної інстанції не було враховано висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №369/11268/16-ц.

У відзивах на касаційні скарги ОСОБА_4 вважає постанову апеляційного суду  законною та обґрунтованою, просить залишити її без змін. Зазначає, що за оспорюваним договором купівлі-продажу права та обов`язки набуває саме ТОВ «Інженерний центр «Енергомаш» як сторона договору, а сукупність прав і обов`язків безпосередньо у учасників цього товариства жодним чином не змінюється. Посилається на правовий висновок Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 910/15804/19 у аналогічних правовідносинах. Просить покласти на скаржників його витрати на професійну правничу допомогу у касаційному суді.  

Посилаючись на неподібність правовідносин у цій справі та у справі №369/11268/16-ц, що розглядалась Великою Палатою Верховного Суду, ОСОБА_5 у відзиві просить закрити касаційне провадження у справі. 

У січні 2021 року до Верховного Суду надійшли відзиви відповідача-1 та відповідача-2, відповідно до яких відповідачі вважають вимоги касаційних скарг позивачів обґрунтованими та законними, просять їх задовольнити. Посилаючись на п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України у відзивах ТОВ «Інженерний центр «Енергомаш» та ТОВ «Тімсен» заявили про визнання позову у цій справі № 910/18872/19, просять при прийнятті рішення врахувати визнання ними позову.

Заслухавши доводи  представників учасників справи щодо визнання позову відповідачами, Верховний Суд дійшов таких висновків.

В силу положень пункту 1 частини другої статті 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу. 

Відповідно до статті 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Як вбачається з матеріалів справи предметом спору у справі є визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення 3-го поверху № 14 загальною площею 52,7 кв.м в нежитловій будівлі літ. "А-8", що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного 06.01.2015 між відповідачами, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дєгтярьовою А.В.  

Відповідачами у справі є ТОВ «Інженерний центр «Енергомаш» та ТОВ «Тімсен», третіми особами залучено  ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Дєгтярьову А.В., ОСОБА_5 , повне товариство «Ломбард «Надія» Письменна Н.Є. і Компанія». 

Визнання відповідачами позову, у разі його прийняття судом, тягне за собою ухвалення рішення про задоволення позову та визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . 

Відповідно, визнання ТОВ «Інженерний центр «Енергомаш» та ТОВ «Тімсен» позову у справі стосується прав та інтересів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які набули майнових прав на нежитлове приміщення 3-го поверху № 14 загальною площею 52,7 кв.м в нежитловій будівлі літ. "А-8", що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, після укладення оспорюваного у справі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення. При цьому вказані особи заперечують проти позову.

Оскільки подані відповідачами заяви про визнання позову порушують права інших осіб, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для прийняття заяв про визнання позову у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши наявність зазначених у касаційних скаргах підстав касаційного оскарження судових рішень (п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України), дослідивши наведені у касаційних скаргах доводи та заперечення проти них, Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_3 , ТОВ «Будівельно-монтажне управління «Енергомаш» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2020 у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 296 ГПК України, з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Зі змісту п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України вбачається, що оскарження судових рішень з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, може мати місце за наявності таких складових: неоднакове застосування одних і тих же норм матеріального права апеляційним судом у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у постанові Верховного Суду, яка містить висновок щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах; ухвалення різних за змістом судових рішень у справі, у якій подано касаційну скаргу, і у справі, в якій винесено постанову Верховного Суду; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

Неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права полягає, зокрема, у такому: у різному тлумаченні судами змісту відповідних норм, що зумовлює відмінність у висновках про наявність чи відсутність суб`єктивних прав та обов`язків учасників певних правовідносин; у різному застосуванні правил вирішення колізій між нормами права з урахуванням їх юридичної сили, а також дії у часі, просторі та за колом осіб; у застосуванні різних норм права для регулювання аналогічних правовідносин або у поширенні дії норми на певні відносини в одних випадках і незастосуванні цієї норми до аналогічних відносин в інших випадках; у різному застосуванні аналогії права чи закону у подібних правовідносинах (такий правовий висновок викладений у п. 28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2020 у справі № 367/2022/15-ц).

Щодо подібності правовідносин, то необхідно зазначити, що зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (така правова позиція викладена в п. 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 910/17999/16, п. 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 925/3/17, п. 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/24257/16).

Скаржник, обґрунтовуючи наявність підстави касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, вказав, що судом апеляційної інстанції не було враховано висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №369/11268/16-ц.

Верховний Суд, проаналізувавши судове рішення, висновки в якому, на думку скаржників не були враховані судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови, встановив, що висновки суду касаційної інстанції у справі № 369/11268/16-ц не стосується спору про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна укладеного директором товариства з підстав перевищення ним повноважень за позовом учасників господарського товариства. 

У справі №369/11268/16-ц Велика Палата Верховного Суду переглядала спір за позовом банку до фізичної особи - боржника про визнання недійсним договору дарування майна на користь дітей вказаної фізичної особи, який за висновком суду був укладений з метою приховування цього майна від конфіскації або звернення стягнення на таке майно. 

З викладеного вбачається, що висновки Великої Палати Верховного Суду в наведеній постанові, на відміну від цієї справи, не стосуються питання правової оцінки наявності/відсутності факту порушення корпоративних прав та інтересів учасників товариства як необхідної передумови звернення до суду за захистом своїх прав. 

З урахуванням вказаного, Верховний Суд дійшов висновку, що правовідносини у справах, на які посилається скаржник та у справі, що переглядається, не є подібними. 

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 у справі № 910/15804/19 (п. 63). 

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Зазначена норма процесуального права спрямована на формування усталеної судової практики вирішення господарських спорів, що виникають з подібних правовідносин, а її застосування судом касаційної інстанції свідчитиме про дотримання принципу правової визначеності.

Отже, оскільки наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена у п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, не знайшла підтвердження після відкриття касаційного провадження, Верховний Суд відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 296 цього Кодексу дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження у справі № 910/18872/19 за касаційними скаргами ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління «Енергомаш».

Згідно з ст. 129 ГПК України судовий збір за подання касаційних скарг покладається на скаржників.

Керуючись ст. ст. 46, 191, 234, 235, 296, Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

відмовити у прийнятті заяв Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерний центр «Енергомаш» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Тімсен» про визнання позову у справі № 910/18872/19.

Закрити касаційне провадження у справі № 910/18872/19 за касаційними скаргами ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління «Енергомаш» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2020.

Ухвала набирає законної сили після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 Л. Стратієнко 

Судді                                                                                                     О. Кібенко

                                                                                                    О. Кролевець