Номер провадження: 33/813/36/21
Номер справи місцевого суду: 495/5313/20 
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О. 
Доповідач Цюра Т. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
судді Цюри Т.В.,
За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,
розглянувши заяву  ОСОБА_1  про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 вересня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сухолужжя, Білгород-Дністровського району, Одеської області, громадянина України, не працюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 173-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення
В С Т А Н О В И В:

Постановою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 вересня 2020 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.
Притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у вигляді десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. на користь держави.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 420,40 грн. 
Не погоджуючись із вказаною постановою суду, 15 грудня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій також просив поновити строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду, посилаючись на те, що про прийняття оскаржуваної постанови йому стало відомо лише 28 вересня 2020 року, копію якої отримав 30 вересня 2020 року. 
В судове засідання апеляційного суду призначене на 16.02.2021 року з`явився ОСОБА_1 та його представник адвокат Столяренко В.М., які підтримали клопотання про поновлення строку та просили його задовольнити. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника Столяренко В.М., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в клопотанні про поновлення строку, апеляційний суд дійшов до таких висновків.
Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у справах про адміністративні правопорушення врегульований чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Так, згідно з вимогами ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Аналогічні положення висвітлені і у ч.2 ст.294 КУпАП відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Законом чітко визначено строки звернення з апеляційною скаргою, будь-яких застережень з цього приводу КУпАП не містить.
Так, відповідно до змісту оскаржуваної постанови, у судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав до суду заяву з проханням протокол розглянути без його присутності. Зазначив, що свою вину не визнає, вважає, що конфлікт був спровокований його тіткою ОСОБА_2 . Просив врахувати суд, що він є інвалідом ІІІ групи.
Вищезазначене підтверджується матеріалами справи, зокрема заявою поданою особисто ОСОБА_1 до канцелярії суду та зареєстрованою 14.09.2020 року за вх. №19806/20. При цьому, відповідно до вказаної заяви від 14.09.2020 року, ОСОБА_1 просив не враховувати заяву про відкладення розгляду справи (а.с. 17).
Отже, з дня винесення оскаржуваної постанови суду (14.09.2020 року) та до дня звернення апелянта із апеляційною скаргою (15.12.2020 року) сплинуло 3 місяці та апелянт не вжив жодних заходів щоб звернутися з апеляційною скаргою вчасно, з огляду на те що  ОСОБА_1 належним чином повідомлявся судом першої інстанції про хід розгляду справи. 
Більш того, як вбачається з матеріалів справи у той же день, а саме 14.09.2020 року ОСОБА_1 фактично виконав оскаржувану постанову суду, оскільки сплатив накладений на нього штраф у розмірі 170 грн. на користь держави та судовий збір у розмірі 420 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи оригіналами квитанцій від 14.09.2020 року (а.с. 21,22). 
Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає, що підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду відсутні, а тому, у відповідності до положень ч.2 ст.294 КУпАП апеляційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
Звертаючись з апеляційною скаргою поза процесуальними строками встановленими законом  ОСОБА_1  не надав доказів про його необізнаність щодо існування стосовно нього судового провадження та наявності у нього перешкод у реалізації права на оскарження постанови суду першої інстанції від 14.09.2020 року у встановлений законом строк.
За таких умов, у зв`язку з ненаданням доказів щодо існування поважних причин пропуску строку на оскарження, апеляційний суд, з урахуванням наданих апелянтом матеріалів, приходить до висновку про відсутність на даний час законних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді районного суду.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1  в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 вересня 2020 року. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 вересня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сухолужжя, Білгород-Дністровського району, Одеської області, громадянина України, не працюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 173-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя
Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра