УХВАЛА

15 січня 2021 року 
м. Київ

справа № 640/20043/19
адміністративне провадження № К/9901/36546/20

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В., перевірив касаційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про стягнення коштів,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просив стягнути з Державної фіскальної служби України середній заробіток за час затримки виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 грудня 2018 року у справі №826/6889/17 за період з 04 грудня 2018 року по 21 жовтня 2019 року включно в розмірі                            180 560,00 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року, позов задоволено частково. Стягнуто з Державної фіскальної служби України середній заробіток за час затримки виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 грудня 2018 року у справі №826/6889/17 за період з 04 грудня 2018 року по 21 лютого 2020 року включно в розмірі                                       245 354,56 грн (двісті сорок п`ять тисяч триста п`ятдесят чотири, 56 копійок). Допущено до негайного виконання рішення суду в частині середнього заробітку                        за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі                               15 282,08 (п`ятнадцять тисяч двісті вісімдесят дві гривні, 08 копійок).
29 грудня 2020 року представник позивача подав касаційну скаргу на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить переглянути судове рішення на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, у частині висновків про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу та направити у цій частині справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Скаржник просить переглянути судове рішення відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Вказує, що судом апеляційної інстанції при прийнятті постанови не враховано правовий висновок, що міститься у пунктах 25-26 постанови Верховного Суду від                 16 травня 2019 року у справі №823/2638/18.
Проаналізувавши зміст зазначеної постанови, суд дійшов висновку, що вона прийнята за інших фактичних обставин, оскільки витрати на правову допомогу підтверджувались договором про надання правової допомоги, рахунком за надані послуги з описом наданих послуг та вартості кожної з них окремо, а також кількість годин, витрачену на кожну з цих послуг та квитанцією, тобто за відсутності акту виконаних робіт, витрати на правову допомогу підтверджувалися і іншими доказами.
У цій  справі, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем не надано акту виконаних робіт та належних доказів оплати, які підтверджують надання послуг з професійної правничої допомоги.
Суд апеляційної інстанції зазначив як про акт виконаних робіт, так і про відсутність підтвердження оплати такої допомоги.
Отже постанова Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі №823/2638/18 прийнята за інших фактичних обставин у справі.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Враховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про стягнення коштів - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                               О.В. Кашпур