Ухвала                                                                  

04 березня 2021 року
м. Київ
справа №133/1312/16-к
провадження № 51-1112ск21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого                       ОСОБА_1 , 
суддів:                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05 серпня 2020 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 03 лютого 2021 року і
ВСТАНОВИВ:
Вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05 серпня 2020 року ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено: за ч. 3 ст.  185 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; за ч. 2 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, яке є його власністю. 
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 09 червня 2017 року, остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю, зарахувавши частково відбуте покарання за попереднім вироком.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , судові рішення щодо яких не оскаржуються.
Вирішено інші питання, визначені процесуальним законодавством.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 лютого 2021 року вищевказаний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 змінено в частині зарахування їм строків попереднього ув`язнення в строк відбування покарання.
Не погоджуючись із судовими рішеннями, захисник оскаржив їх у касаційному порядку.
Суд перевірив касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) та встановив, що її подано із порушенням п. п. 4, 5 ч. 2, ч. 3, ч. 6 названої статті.
Згідно зі ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість. 
Однак захисником не наведено обґрунтування саме явної несправедливості обраного судом покарання, як це встановлено ст. 414 вказаного Кодексу, з огляду також на положення статей 50, 65 КК щодо мети покарання та загальних засад його призначення, а також з урахуванням дискреційних повноважень суду.
Крім того, усупереч наведеним положенням процесуального закону, у касаційній скарзі захисника не міститься доводів допущення судами першої та апеляційної інстанцій таких порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування або зміну судових рішень з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст.  438 КПК, з огляду на зміст приписів статей 370, 374, 412, 419 цього Кодексу.
У скарзі захисник не зазначає, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення допущені цим судом, а також, у чому вони полягають. Також захисник не вказує, які доводи його апеляційної скарги апеляційний суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив, внаслідок чого визнав їх безпідставними.
Окрім цього, вимога ОСОБА_4 сформульована без урахування положень ст.  436 КПК, якою визначено повноваження цього суду за наслідками розгляду касаційної скарги.
Усупереч вимогам ч. 6 ст. 427 КПК до касаційної скарги не додано додатків до неї в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження. 
Також, захисник не зазначив у своїй касаційній скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді, як це передбачено ч. 3 ст. 427 КПК.
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
Згідно зі ч. 1 ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05 серпня 2020 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 03 лютого 2021 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків – десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху надіслати захиснику. 
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                          ОСОБА_2                          ОСОБА_3