ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/6772/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко А.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

      08 лютого 2021 року                                                                    м. Київ
              Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
   Головуючого судді:                                                            Коротких А.Ю.,
   суддів:                                                                                  Сорочка Є.О.,
                                                                                                 Чаку Є.В.,
   при секретарі                                                                       Григорук В.С.,                                 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТКОМ-М" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
                                                         В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТКОМ-М" звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2020 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Головне управління ДПС у м. Києві звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми права.
Заслухавши учасників справи, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням Державної податкової служби у місті Києві на підставі наказу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 18 жовтня 2019 року №2101 проведено позапланову виїзну документальну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестком-М" з питань дотримання вимог податкового законодавства України при визначенні по взаємовідносинах з товариством з обмеженою відповідальністю "Мікленд" за період березень 2018 року, товариством з обмеженою відповідальністю "Вінд Прайм" за період лютий, березень, травень, червень 2018 року, товариством з обмеженою відповідальністю "Спартс Інвест" за період вересень 208 року, що містяться у податкових деклараціях з податку на додану вартість та за 2018 рік - показників фінансової звітності з їх відображенням у декларації з податку на прибуток підприємства та при визначенні по взаємовідносинах з товариством з обмеженою відповідальністю "Константа - Трейд" за 2016 рік - показників фінансової звітності з їх відображенням у декларації з податку на прибуток підприємства, за результатом якої складено акт  від 31 жовтня 2019 року №128/26-15-05-02-01-14/32590106 (далі - акт перевірки).
За результатами перевірки відповідач дійшов висновку про порушення позивачем: підпунктів 44.1 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пункту 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за №27/4248, пункту 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-XIV, пункту 1.2 статті 1, пункту 2.1 статті 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704, в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 127 387 грн.; пунктів 198.1, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 276 186 грн.
На підставі акту перевірки Головним управлінням Державної податкової служби у місті Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 12 грудня 2019 року:  №00004530502, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 414279,0 грн (за основним платежем 276186,0 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 138 093,0 грн); №00004540502, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток на загальну суму 191 080,0 грн (за основним платежем 127 387,0 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 63 694,0 грн); №00004550502, яким позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 738 701,0 грн.
Рішенням Державної податкової служби України від 17 лютого 2020 року №5930/6/99-00-08-05-01-06 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення від 12 грудня 2019 року №00004530502, №00004540502, №00004550502 без змін.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем укладено з товариством з обмеженою відповідальністю "Вінд Прайм" договір про виконання робіт від 01 лютого 2018 року №5, предметом якого є виконання ремонтно-будівельних робіт. Назва та перелік робіт, які виконуються, вказуються в актах приймання виконаних робіт (надання послуг), які є додатками до цього договору.
На підтвердження виконання договору позивачем надано суду першої інстанції копії актів виконаних робіт від 01 березня 2018 року, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за лютий 2018 року від 21 лютого 2018 року, підсумкової відомості ресурсів (лютий 2018 року).
Також позивачем укладено з товариством з обмеженою відповідальністю "Вінд Прайм" договір про виконання робіт від 01 лютого 2018 року №5/1, предметом якого є виконання робіт з улаштування вентилюємого фасаду. Перелік робіт, які виконуються, вказуються в актах приймання виконаних робіт (надання послуг), які є додатками до цього договору, на підтвердження виконання якого позивачем надано суду копії актів виконаних робіт від 16 травня 2018 року.
Позивачем укладено з товариством з обмеженою відповідальністю "Вінд Прайм" договір купівлі-продажу від 01 лютого 2018 року №3, в ході виконання якого сторонами складено видаткові накладні від 01 лютого 2018 року №7, від 19 лютого 2018 року №27, від 16 травня 2018 року №17, копії яких долучено до матеріалів справи.
Крім того, позивачем (замовником) укладено з товариством з обмеженою відповідальністю "Вінд Прайм" договір про надання послуг від 01 лютого 2018 року №4, предметом якого є надання послуг будівельних машин і механізмів (експлуатація спеціальних будівельних машин і механізмів для виконання земляних та будівельно-монтажних робіт) на будівельних об`єктах замовника, в ході виконання якого сторонами складено специфікації до договору, акти наданих послуг від 14 лютого 2018 року №9, від 26 лютого 2018 року №28, від 16 травня 2018 року №16, копії яких долучено до матеріалів справи.  
Також позивачем (замовником) укладено з товариством з обмеженою відповідальністю "Вінд Прайм" договір про виконання робіт від 19 березня 2018 року №7, предметом якого є виконання  ремонтних робіт металоконструкцій (антресоль) в осях " 15-36", в ході виконання якого сторонами складено акт виконаних робіт від 12 червня 2018 року, видаткову накладну від 29 березня 2018 року №16, копії яких долучено до матеріалів справи.
Позивач вказує, що придбані у товариства з обмеженою відповідальністю "Вінд Прайм" роботи та послуги використані ним у власній господарській діяльності, зокрема в ході виконання договору підряду від 16 січня 2018 року №1601/18, укладеного позивачем (підрядником) з Товариством з обмеженою відповідальністю "Кратер".
Судом першої інстанції встановлено, що позивачем (орендарем) укладено з товариством з обмеженою відповідальністю "Мікленд" договір оренди обладнання від 29 січня 2018 року №2902, предметом якого є оренда обладнання риштування на об`єкті виконання, адреса якого: вулиця Костянтинівська, 71 в Подільському районі міста Києва (об`єкт за договором  від 16 січня 2018 року №1601/18 укладеного позивачем (підрядником) з товариством з обмеженою відповідальністю "Кратер").
В ході виконання договору від 29 січня 2018 року №2902 сторонами складено акти приймання-передачі обладнання та акт надання послуг, копії яких долучено до матеріалів справи.
Також позивачем (орендарем) укладено з товариством з обмеженою відповідальністю "Мікленд" договір оренди обладнання від 29 січня 2018 року №2901, предметом якого є оренда ножичного підйомника на об`єкті виконання, адреса якого: вулиця Костянтинівська, 71 в Подільському районі міста Києва (об`єкт за договором  від 16 січня 2018 року №1601/18 укладеного позивачем (підрядником) з Товариством з обмеженою відповідальністю "Кратер").
В ході виконання зазначеного вище договору від 29 січня 2018 року №2901 сторонами складено акти приймання-передачі обладнання та акт надання послуг, копії яких долучено до матеріалів справи. 
Судом першої інстанції встановлено, що позивачем (покупцем) укладено з товариством з обмеженою відповідальністю "Спартс Інвест" договір купівлі-продажу від 03 вересня 2018 року №38, в ході виконання якого складено видаткову накладну, товарно-транспортну накладну, копії яких долучено до матеріалів справи.
Крім того, позивачем (замовником) укладено з товариством з обмеженою відповідальністю "Константа - Трейд" договір про надання послуг від 02 липня 2016 року №11, предметом якого є послуги по доставці вантажу (будівельні матеріали, комплектуючи та інструменти для виробничих потреб), в ході виконання якого  складено додаткові угоди №1 та №2, акти наданих послуг від 31 липня 2016 року №15, від 31 серпня 2016 року №13, товарно-транспортні накладні, копії яких долучено до матеріалів справи.
Позивач вказує, що придбані у товариства з обмеженою відповідальністю "Константа - Трейд" послуги використані ним у власній господарській діяльності, зокрема в ході виконання договорів від 18 липня 2016 року №769-RE/2016 та від 09 червня 2016 року №684-ОР/2016, укладених позивачем з товариством з обмеженою відповідальністю "Метро кеш енд кері Україна".
Щодо доводів відповідача про дефектність товарно-транспортних накладних, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що товарно-транспортна накладна є підставою для списання товарно-матеріальних цінностей у вантажовідправника та оприбуткування їх у вантажоодержувача при перевезенні вантажів у межах України та не є єдиним і безумовним документом, що підтверджує факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей. 
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі №826/3180/16.
Крім того, посилання на окремі недоліки в оформленні видаткових чи товарно-транспортних накладних не може бути єдиною підставою для висновків про відсутність підтвердження реальності здійснення господарських операцій, якщо з інших доказів вбачається фактичне здійснення таких господарських операцій.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 815/1888/15. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Пунктом 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Пункт 198.3 статті 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом        193.1        статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання  в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг .
Згідно з п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (п. 201.6 ПК України).
Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Із системного аналізу вищевикладених положень вбачається, що формування податкового кредиту є правом платника податку щодо зменшення податкових зобов`язань звітного періоду, яке виникає виключно за наявності податкових накладних. Закон забороняє включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі ціни придбання товарів (робіт, послуг), якщо ці суми не підтверджені податковими накладними, та передбачає відповідальність платника податків за порушення цих вимог у вигляді фінансових санкцій.
Відповідно до п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
Колегія суддів звертає увагу на те, що на момент здійснення вказаних правовідносин, контрагенти позивача були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців як платники податку та їм присвоєно індивідуальні податкові номери.
Відповідно до п. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесені відповідні зміни.
Щодо посилань відповідача на протоколи допитів свідків, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 6 ст. 77 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, саме по собі внесення кримінальних проваджень до Єдиного реєстру досудового розслідувань не може бути підставою для висновків про фіктивність тих чи інших господарських операцій.
При цьому, доказів наявності вироку суду відносно будь-кого - позивача та контрагентів, відповідачем не надано, а договори, укладені позивачем з його контрагентами до теперішнього часу у судовому порядку не визнано недійсними.
За таких обставин, апелянтом не надано суду належних та допустимих доказів, що фінансово-господарські операції між позивачем та його контрагентами не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності; а тому податкові повідомлення-рішення від 12 грудня 2019 року №00004530502, №00004540502, №00004550502 є протиправними та таким, що підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328 КАС України, суд
                                                                          П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.
  Головуючий суддя:                                                                             Коротких А.Ю.

          Судді:                                                                                                     Сорочко Є.О.

                                                                                                                           Чаку Є.В.

Повний текст виготовлено 09 лютого  2021 року.