УХВАЛА

02 лютого 2021 року  
м. Київ
справа №320/7038/20
адміністративне провадження №К/9901/2266/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мацедонської В.Е., 
суддів - Данилевич Н.А., Шевцової Н.В.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року
у справі №320/7038/20 за позовом ОСОБА_1 до Бориспільського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Бориспільського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , в якій просив суд - визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про накладення штрафу від 2 липня 2019 року, прийняту в рамках виконавчого провадження № 51039794.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року позов задоволено повністю.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року скасовано.
Провадження у справі    за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бориспільського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови      - закрито.
Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до суду з касаційною скаргою.
Отже, за правилами частини 1 статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі. 
Разом з касаційною скаргою позивачем заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення суду, яке мотивоване тим, що повний текст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції від 14 грудня 2020 року заявником касаційної скарги отримано 18 грудня 2020 року, що підтверджується копією конверта, в якому надійшла зазначена постанова та витягом із сайту Укрпошти. Касаційна скарга надіслана (здана на пошту) 18 січня 2021 року, тому підстави для поновлення строку вважає поважними.
Відповідно до частини другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених   частиною п`ятою   статті 333 цього Кодексу.
У силу частини 6 статті 120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
З огляду на викладене, наявні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки скаржником подана касаційна скарга протягом 30 днів з дня вручення йому повного тексту оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, враховуючи, що закінчення строку припадало на вихідний день (17.01.2021 року), а касаційна скарга подана в перший після нього робочий день - 18.01.2021 року.
Підставою для відкриття касаційного провадження у справі №320/7038/20 є посилання у касаційній скарзі на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, згідно з яким у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
Обґрунтовуючи посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник зазначає, що Шостий апеляційний адміністративний суд в оскаржуваній постанові від 14.12.2020 року неправильно застосував норму матеріального права, а саме - статтю 74 ЗУ «Про виконавче провадження», помилково зазначивши, що розгляд справ про оскарження дій державного виконавця визначено виключно в порядку цивільного судочинства, без врахування висновків Великої Палати Верховного Суду, які зазначені нижче.
Скаржник посилається на практику Великої Палати Верховного Суду щодо юрисдикції адміністративних судів, яка не була врахована апеляційним судом при винесенні оскаржуваної постанови. Відповідно до висновків, викладених у постановах від 16 травня 2018 року у справі №921 /16/14-г/15, від 20 вересня 2018 року у справі №821/872/17, від 17 жовтня 2018 року у справі №826/5195/17, від 16 січня 2019 року у справі №279/3458/17-ц, від 3 квітня 2019 року у справі №370/1034/15-ц, від 09 жовтня 2019 року у справі № 758/201/17,  від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18, у яких йдеться, що крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного нормами процесуального законодавства, Закон України «Про виконавче провадження» встановлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та штрафу, згідно з якими відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду виключно за правилами адміністративного судочинства.
Як вбачається з матеріалів касаційного провадження та вказано позивачем у касаційній скарзі, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 року відкрито провадження у справі №320/7038/20 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
При цьому, скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та має виняткове значення для позивача.
В обґрунтування вказує, що судом апеляційної інстанції необгрунтовано не було взято до уваги вищезазначену позицію Великої Палати Верховного Суду з приводу застосування норми права, що в тому числі перешкоджає формуванню єдиної правозастосовної практики з питань застосування ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» в частині визначення юрисдикційної підсудності, ставлять під сумнів позицію Великої Палати Верховного Суду та фактично є відступленням від позиції Верховного Суду.
На думку позивача, залишення оскаржуваного рішення в силі, призведе до відступу від правової позиції Верховного Суду судом апеляційної інстанції, та призведе фактично до виникнення прецеденту неврахування правової позиції Верховного Суду при ухваленні рішень без обґрунтованих на те підстав, що безспірно негативно впливатиме на формування єдиної правозастосовчої практики з питань юрисдикційної підсудності розгляду справ про оскарження постанов органу примусового виконання рішень про накладення штрафу.
А тому, на думку скаржника, такі обставини мають фундаментальне значення, оскільки формування єдиної правозастосовчої практики є завданням Верховного Суду, а не апеляційного, і така практика ним дійсно формується і в тому числі, з приводу питання визначення юрисдикційної підсудності розгляду справ про оскарження постанов органу примусового виконання рішень про накладення штрафу.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги щодо підстав касаційного оскарження, визначених статтею 328 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі, оскільки вказані скаржником доводи є достатньо обґрунтованими та потребують перевірки, а рішення касаційного суду у цій справі може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України, а саме - неврахування судом апеляційної інстанції висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 16 травня 2018 року у справі №921 /16/14-г/15, від 20 вересня 2018 року у справі №821/872/17, від 17 жовтня 2018 року у справі №826/5195/17, від 16 січня 2019 року у справі №279/3458/17-ц, від 3 квітня 2019 року у справі №370/1034/15-ц, від 09 жовтня 2019 року у справі № 758/201/17,  від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18 щодо застосування статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження».
Керуючись статтями 328-330, 334, 335, 338 КАС України, -
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року у справі №320/7038/20.
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року у справі №320/7038/20.
Витребувати з Київського окружного адміністративного суду справу №320/7038/20.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                                                                                                                                                                                                      В. Е. Мацедонська

Судді                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                Н. А. Данилевич 

                                                                                                                     Н. В. Шевцова