КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
[1]

	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
         8 лютого 2021 року суддя Київського апеляційного суду Ковальська В.В., за участю ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва суду від 04 листопада 2020 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва суду від 04 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.
Згідно з постановою судді, 07 жовтня 2020 року приблизно об 11 год. 30 хв. в м. Києві, вул. Закревського, 86, ОСОБА_1 керував автобусом АТАМАN, д.н.з. НОМЕР_1 , який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів за маршрутом №511 без засобів індивідуального захисту (без маски), чим порушив п. п. 1 п. 10 Постанови Кабінету міністрів України №641 від 22 квітня 2020 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, постановити нову, якою закрити провадження у справі.
Обґрунтовуючи свої вимоги зазначив, що суд першої інстанції під час розгляду справи не вислухав його пояснень  що маску він зняв щоб запити ліки, які він приймає, т.я. є інвалідом 3 групи (онко), не звернув увагу на відсутність пасажирів в салоні та те, що автобус був не на зупинці громадського транспорту, а він з напарником проводили перезміну, а тому, на думку апелянта, постанова винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а постанову судді необхідно скасувати із закриттям провадження у справі, виходячи з таких підстав.
Як убачається з оскаржуваної постанови, суддя районного суду не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та у постанові зазначив, що винність ОСОБА_1 підтверджується зібраними у справі доказами та не спростована жодними належними документами.
При цьому у постанові судді не викладені докази, якими підтверджується винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення при обставинах, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, і на момент розгляду справи в суді першої інстанції такі докази були відсутні.
Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять усіх необхідних відомостей, які б підтверджували вчинення ОСОБА_2 дій, які вказані у протоколі, а саме перевезення пасажирів, без засобів індивідуального захисту.
Так, при оформленні матеріалів даної справи працівниками поліції не встановлено особи пасажирів, яких перевозив ОСОБА_1 , не відібрано пояснення та не вказано в протоколі свідків правопорушення, що свідчить про недотримання працівником поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, вимог п. 15 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року № 1376.
Крім того, долучені до матеріалів справи фотознімок ОСОБА_1  який перебуває без засобів індивідуального захисту, а саме без захисної маски, не може бути прийнятий до уваги на підтвердження обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.
Відтак, будь-яких даних про перевезення ОСОБА_1 пасажирів за маршрутом №511 без засобів індивідуального захисту (без маски) працівники поліції до матеріалів справи не долучили.
Інших належних та допустимих доказів, які стверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих дій відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 299647 від 07 жовтня 2020 року, суду не надано.
Виходячи з наведеного, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні достатні та допустимі докази, які поза розумним сумнівом підтверджують порушення ОСОБА_1 правил щодо карантину людей, санітарно гігієнічних, санітарно протиепідемічних правил і норм передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Враховуючи наведене і постанову судді Деснянського районного суду       м. Києва від 04 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 необхідно скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
 
На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
П О С Т А Н О В И В:
         Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
         Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати та на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.
         Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя Київського апеляційного суду                 В.В. Ковальська

 

Справа№754/13751/20
Провадження №33/824/51/2021 
Головуючий у першій інстанції  Клочко І.В. 
Доповідач Ковальська В.В.