ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
іменем України

21 січня 2021 року
м. Харків

справа № 646/2837/20
провадження № 22-ц/818/617/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Котелевець А.В.,
суддів – Бурлака І.В., Яцини В.Б.,
за участю секретаря – Огар І.В.,

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Національна академія Національної гвардії України в особі Житлово – побутової комісії Національної академії Національної гвардії України,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2020 року в складі судді Глібко О.В.,

у с т а н о в и в :

15 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національної академії Національної гвардії України в особі Житлово – побутової комісії Національної академії Національної гвардії України про визнання права користування житлом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 , як військовослужбовець перебуває на квартирному обліку. 07 квітня 2020 року рішенням Житлово – побутової комісії Національної академії Національної гвардії України (далі - ЖПК Національної академії Національної гвардії України) йому та членам його сім`ї надана в постійне користування квартира АДРЕСА_1 , однак рішенням ЖПК Національної академії Національної гвардії України від 27 квітня 2020 року рішення від 07 квітня 2020 скасовано та відмовлено в наданні квартири у зв`язку з наявністю у його дружини ОСОБА_2 іншої квартири.

Позивач вважає рішення ЖПК Національної академії Національної гвардії України від 27 квітня 2020 року незаконним, таким, що порушує його права на одержання житла із державного фонду, та використання своєї власності без завдання шкоди інтересам сім`ї, які встановлені Конституцією України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів сімей» та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи викладене, просив визнати протиправним та скасувати рішення ЖПК Національної академії Національної гвардії України, оформлене витягом з протоколу № 6 від 27 квітня 2020 року про скасування рішення ЖПК Національної академії Національної гвардії України (від 07 квітня 2020 року протокол №5) щодо розподілу квартири АДРЕСА_1 ; визнати за ним право користування жилим приміщенням - двокімнатною квартирою АДРЕСА_2 , яку надано йому у постійне користування на склад сім`ї із трьох осіб рішенням ЖПК Національної академії Національної гвардії України від 07 квітня 2020 року, оформлене протоколом № 5; зобов`язати Національну академію національної гвардії України в особі Житлово-побутової комісії передати йому та його сім`ї у постійне користування двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 .
Ухвалою Орджонікідзевського  районного суду м. Харкова  від 01 вересня  2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення ЖПК Національної академії Національної гвардії України, оформлене витягом з протоколу № 6 від 27 квітня 2020 року про скасування рішення ЖПК Національної академії Національної гвардії України (від 07 квітня 2020 року протокол № 5) щодо розподілу квартири АДРЕСА_1 . Позовну заяву в частині визнання за ОСОБА_1 права користування жилим приміщенням - двокімнатною квартирою АДРЕСА_2 , яку надано у постійне користування ОСОБА_1 на склад сім`ї із трьох осіб ОСОБА_1 , дружині - ОСОБА_2 та сину - ОСОБА_3 рішенням ЖПК Національної академії Національної гвардії України від 07 квітня 2020 року, оформлене протоколом № 5; зобов`язання Національної академії національної гвардії України в особі ЖПК передати у постійне користування двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявлені ОСОБА_1 вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення ЖПК  Національної академії Національної гвардії України не мають цивільно – правового характеру, що виключає можливість вирішення справи у порядку Цивільно – процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

02 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у відкритті провадження скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що спори про надання житла особам, які потребують поліпшення житлових умов, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки в такому випадку особа звертається до суду за захистом порушеного цивільного права, яке виникає з житлових відносин, що включають право на одержання житла у зв`язку з проходженням публічної служби, тому цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно – правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а пов`язаний з вирішенням питання щодо права на житло.

Національна академія Національної гвардії України в особі ЖПК ухвалу суду першої інстанції не оскаржила, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту шостого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Ухвала суду першої інстанції в частині визнання за  ОСОБА_1  права користування жилим приміщенням - двокімнатною квартирою  АДРЕСА_1 та зобов`язання  Національну академію національної гвардії України в особі Житлово-побутової комісії Національної академії передати  ОСОБА_1   та його сім`ї у постійне користування двокімнатну квартиру АДРЕСА_3  не оскаржується, тому в апеляційному порядку не переглядається.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суду розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У частині першій статті 1 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) вказано, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України з авданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Разом з тим за приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа – це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір – це спір, у якому, зокрема  хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення – публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.
Таким чином, до адміністративної юрисдикції відносяться справи, які виникають зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників є суб`єктом владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.
При цьому визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.
Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, обставин у справі.
За змістом статті 19 ЦПК України під цивільною юрисдикцією розуміють компетенцію загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом. 
За загальним правилом у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (статті 4, 19 ЦПК України).
Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Відповідно до положень ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої зазначеної статті).
За змістом положень указаних норм права суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог.
Згідно із частинами першою та четвертою статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.
Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.
Ураховуючи наведені нормативні положення, не є публічно-правовим спір між суб`єктом владних повноважень та суб`єктом приватного права - фізичною особою чи юридичною особою, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив визнати протиправним та скасувати рішення ЖПК Національної академії Національної гвардії України, щодо розподілу квартири; визнати за ним право користування жилим приміщенням - двокімнатною квартирою АДРЕСА_3 та зобов`язати Національну академію національної гвардії України в особі ЖПК передати у постійне користування двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 .
Дані вимоги направлені на поновлення порушеного відповідачем права на отримання житла. Отже, цей позов поданий на поновлення прав позивача у сфері житлових відносин.
Оспорюваним рішенням ЖПК Національної академії Національної гвардії України йому та членам сім`ї ОСОБА_1 07 квітня 2020 року було відмовлено в наданні квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з наявністю у його дружини ОСОБА_2 іншої квартири.
Тобто позивач оскаржує рішення суб`єкта владних повноважень, яке фактично стосується його права на одержання житла, отже такий спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно – правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Оскільки спірні правовідносини пов`язані із захистом права   ОСОБА_1 на одержання житла, то цей спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як у цьому випадку особа звертається до суду за захистом порушеного цивільного права, отже, такий спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а пов`язаний з вирішенням питання щодо права на житло. 
Наведене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду щодо правильного застосування норм права при вирішенні питання юрисдикції судів щодо спорів у подібних правовідносинах, висловлених, зокрема, у справах № 806/104/16, № 815/2551/15 (постанови від 18 квітня та 20 вересня 2018 року № 11-166апп18, 11-640апп18 відповідно), від 17 жовтня 2018 року у справі № 490/13285/13-а, від 04 вересня 2019 року у справі № 564/2064/18, від 26 лютого 2020 року у справі № 462/5617/16-а.
Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на викладене висновок суду першої інстанції про те, що даний спір в частині вирішення спору про визнання протиправним та скасування рішення ЖПК Національної академії Національної гвардії України має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, є помилковим.
Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права (пункт 4 частини першої статті 379 ЦПК України).
З урахування викладеного, ухвала суду першої інстанції від 01 вересня 2020 року в частині відмови у відкритті провадження про визнання протиправним та скасування рішення ЖПК Національної академії Національної гвардії України, оформленого витягом з протоколу № 6 від 27 квітня 2020 року про скасування рішення ЖПК Національної академії Національної гвардії України (від 07 квітня 2020 року протокол № 5) щодо розподілу квартири АДРЕСА_1  підлягає скасуванню з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
В пункті 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що у разі коли судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає розгляду справи, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ЦПК України.
Оскільки наразі вирішується лише процесуальне питання, а не розглядається справа по суті спору, підстав для розподілу судового збору немає.
Керуючись ст. ст. 223, 257, 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381, 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2020 року в частині відмови у відкритті провадження про визнання протиправним та скасування рішення Житлово – побутової комісії Національної академії Національної гвардії України, оформленого витягом з протоколу № 6 від 27 квітня 2020 року про скасування рішення Житлово – побутової комісії Національної академії Національної гвардії України (від 07 квітня 2020 року протокол № 5) щодо розподілу квартири АДРЕСА_1  - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В іншій частині ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2020 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 22 січня 2021 року.

Головуючий –                                                                          А.В. Котелевець 

Судді – І.В. Бурлака

В.Б. Яцина