Ухвала
Іменем України
 
09 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 127/2995/20
провадження № 51-6360ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого          ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь під час розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 29 вересня 2020 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2020 року
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця 
с. Соколівка Крижопільського району Вінницької області та мешканця  АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за ч. 4 ст. 358 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн.
Цим же вироком ОСОБА_4 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК, та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним злочину.
Органом досудового розслідування  ОСОБА_4 обвинувачувався в тому, що в лютому 2019 року з метою підроблення офіційного документу - посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , він організував вчинення умисного злочину, а саме вступив у попереднюзмову з невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, з якою домовився про умови виготовлення підробленого посвідчення та в подальшому через мережу Інтернет передав данній особі власне фото та свої анкетні дані. Крім того ОСОБА_4 здійснив фінансування виготовлення підробленого посвідчення водія на суму 10 000 гривень, переказавши зазначені грошові кошти на картку невстановленій слідством особі.
В подальшому, продовжуючи спілкування з невстановленою слідством особою, ОСОБА_4 контролював стан виготовлення підробленого посвідчення на його ім`я та через декілька тижнів, точної дати слідством не встановлено, він по пошті отримав підроблене посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_4 .
Крім того, ОСОБА_4 , попередньо вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК, 18 вересня 2019 року о 08.00 год, перебуваючи 
у м. Вінниці по вул. Соборній, 9, діючи умисно, з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, на вимогу працівників патрульної поліції пред`явив підроблене водійське посвідчення серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 , таким чином, використавши завідомо підроблений документ.
Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, прокурор звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважає, що апеляційний суд належним чином не перевірив доводів сторони обвинувачення щодо безпідставного виправдання ОСОБА_4 за  ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК. Вказує, що апеляційний суд вийшов за межі апеляційної скарги в частині призначеного 
ОСОБА_4 покарання, оскільки апеляційна скарга прокурора не містила посилань на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість. Крім того, зазначає, що ухвала, не відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Розглянувши наведені у касаційній скарзі доводи, та перевіривши надану до неї копію судового рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Доводи касаційної скарги прокурора про те, що апеляційний суд належним чином не перевірив доводів сторони обвинувачення щодо безпідставного виправдання ОСОБА_4 за  ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК є необґрунтованими.
Як вбачається зі змісту ухвали, апеляційний суд при повторному дослідженні доказів ретельно перевірив докази сторони обвинувачення та надавши їм оцінку 
у сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про те, що протокол огляду компакт-диску з відеозаписом нагрудних камер поліцейських, на якому зафіксовано передача ОСОБА_4 водійського посвідчення співробітникам поліції та висновок експерта від 31 жовтня 2019 року, згідно якого наданий на експертизу бланк посвідчення водія не відповідає зразкам, які перебувають в офіційному обігу на території України підтверджують факт використання ОСОБА_4 підробленого водійського посвідчення, але не доводять, що він є організатором підроблення посвідчення.
Також, на думку колегії суддів, є неспроможними твердження прокурора про те, що ОСОБА_4 відповідно до ч. 3 ст. 27 КК, є організатором злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК, оскільки забезпечив фінансування злочинної діяльності.
Так, згідно системного аналізу кримінально процесуального закону організатором, у розумінні ч. 3 ст. 27 КК є особа, яка організувала вчинення злочину (злочинів) або керувала його (їх) підготовкою чи вчиненням, а також особа, яка утворила організовану групу або злочинну організацію чи керувала нею, або особа, яка забезпечувала фінансування чи організовувала приховування злочинної діяльності такої групи або організації.
Забезпечення     фінансування     злочинної     діяльності організованої  групи  чи  злочинної  організації може полягати і в організації   постачання   їй   коштів   іншими   особами,   і   в безпосередньому  його  здійсненні.  У  такий  спосіб  кошти можуть спрямовуватись  на   фінансування   витрат,   пов`язаних   як   із 
функціонуванням   організованої  групи  чи  злочинної  організації (придбання автотехнічних засобів,  зброї чи іншого  майна,  оренда приміщення,  виплата коштів членам цих об`єднань за виконання ними відповідних  функцій,  а  також  винагороди  виконавцям  та  іншим співучасникам  злочинів,  підкуп  представників влади,  здійснення розвідувальних   заходів,    вкладання    коштів    у    незаконну підприємницьку  діяльність  тощо),  так і зі вчиненням конкретного 
злочину.
Як вбачається з копій судових рішень, судами першої та апеляційної інстнацій встановлено, що ОСОБА_4 лише використав інформацію, яку здобув завдяки мережі «Інтернет» щодо можливості отримання підробленого водійського посвідчення, проте не доведено належними та допустимими доказами, що він створював групу та організовував інших осіб з метою виготовлення вказаного водійського посвідчення.
Таким чином, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, колегія суддів  приходить до висновку, що сама по собі оплата за водійське посвідчення, без інших основних ознак організатора, не свідчить про фінансування злочинної діяльності у розмінні ч. 3 ст. 27 КК, а є платою за надану ОСОБА_4 послугу.
Що стосується доводів прокурора про те, що суд апеляційної інстанції вийшов за межі апеляційної скарги прокурора, та безпідставно надав свою оцінку призначеного ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 358 КК, то вони є неспроможними, оскільки вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2020 року було залишено без змін, а надана апеляційним судом оцінка призначеному ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 358 КК не може вважатись істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, не тягне за собою скасування оскарженого судового рішення та не впливає на його законність 
і обґрунтованість.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, про що йдеться в касаційній скарзі, колегія суддів касаційної інстанції не вбачає.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу 
про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги 
та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, враховуючи, що з касаційної скарги
та копії оскарженого судового рішення вбачається, що підстави для задоволення скарги відсутні, колегія суддів приходить до висновку, що необхідно відмовити
у відкритті касаційного провадження.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь під час розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 29 вересня 
2020 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає. 
Судді:
 
  ОСОБА_1 	ОСОБА_2         	ОСОБА_3