П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 р.	м. Одеса	Справа № 420/7718/19	
                                                                                                              
                                                                                                                    Головуючий в І інстанції: Тарасишина О.М.
                                                                                        Дата та місце ухвалення рішення: 13.02.2020 р. м. Одеса
          
                  П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

                                                 судді-доповідача – Шеметенко Л.П.
                                                                   судді – Стас Л.В.
                                                                   судді – Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Одеського окружного адміністративного суду                           від 13 лютого 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, у якому позивач просив: визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 09 грудня 2019 року № 4141/7, яким відмовлено в задоволенні його скарги від 10 листопада 2018 року; зобов`язати Міністерство юстиції України повторно розглянути скаргу від 10.11.2018 року ОСОБА_1 . 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 09 грудня 2019 року № 4141/7, яким ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні скарги від 10 листопада 2018 року. Зобов`язано Міністерство юстиції України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 10 листопада 2018 року.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, та порушення норм матеріального права.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2020 року апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задоволено частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року скасовано та ухвалено по справі нове судове рішення. Провадження у по справі № 420/7718/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - закрито. Роз`яснено особі, яка подала позовну заяву, що вказану справу віднесено до юрисдикції Овідіопольського районного суду Одеської області в порядку цивільного судочинства, а повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження, не допускається.
Постановою Верховного Суду від 12 листопада 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2020 року задоволено частково, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2020 року в цій справі скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. 
Судом першої інстанції встановлено, що 10 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Міністерства юстиції України із скаргою на рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова І.О. (скарга отримана відповідачем 15.11.2018 року). В скарзі позивач заявив вимогу про скасування рішення цього державного реєстратора щодо реєстрації ним об`єкта нерухомого майна у вигляді житлового будинку з господарчими спорудами загальною площею 55,1 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,06 га (кадастровий номер 5123755800:02:003:0387) за громадянином ОСОБА_2 та поновлення права власності позивача на житловий будинок з господарчими спорудами загальною площею 55, 1 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,06 га (кадастровий номер 5123755800:02:003:0387).
03 грудня 2018 року Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України прийнято висновок, яким було рекомендовано відмовити позивачу у задоволенні скарги від 10 листопада 2018 року без розгляду її по суті, оскільки скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною 5 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме: додані до скарги копії документів не засвідчені.
На підставі вищезазначеного висновку, наказом Міністерства юстиції України № 4512/7 від 10 грудня 2018 року позивачу відмовлено у задоволенні скарги без розгляду її по суті із вищезазначених підстав.
Позивач оскаржив вказане рішення до суду.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року по справі № 420/1459/19, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 10 грудня 2018 року № 4512/7 «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 10 листопада 2018 року без розгляду її по суті», зобов`язано Міністерство юстиції України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 10 листопада 2018 року.
На виконання вищевказаного рішення суду, наказом Міністерства юстиції України від 09 грудня 2019 року № 4141/7 повторно відмовлено у задоволенні скарги позивача від 10 листопада 2018 року у зв`язку з наявністю інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав. 
Вважаючи цей наказ протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду. 
Вирішуючи справу та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що згідно висновку комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 14 листопада             2019 року комісією не було встановлено наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження. Також суд першої інстанції дійшов висновку, що наказ Міністерства юстиції України № 4141/7 від 09 грудня 2019 року прийнятий з порушенням строку визначеного чинним законодавством для його ухвалення та без прийняття рішення про необхідність продовження такого строку, оскільки скарга позивача від 10 листопада 2018 фактично розглянута 09 грудня 2019 року, тобто, з пропуском місячного строку. При цьому, доказів повідомлення позивача про необхідність продовження терміну розгляду скарги відповідачем не надано, що підтверджує порушення прав ОСОБА_1 . За цих обставин, суд першої інстанції вважає, що скарга розглянута без дотримання встановленої процедури, не на засадах розсудливості та пропорційності, а тому спірний наказ як такий, що прийнятий за результатами цього розгляду, є протиправним та підлягає скасуванню.
Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на викладене. 
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно;                      6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Таким чином, при розгляді даної справи підлягає з`ясуванню, чи був оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України прийнятий, зокрема, у межах повноважень, відповідно до закону та з дотриманням встановленої процедури, на засадах розсудливості, добросовісності, пропорційності.
Так, повноваження Міністерства юстиції України у спірних правовідносинах визначаються, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (далі - Порядок                    № 1128).
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.
Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.
Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.
Частиною 5 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити: 1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником; 2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується; 3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника; 4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.
До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.
Скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення.
Якщо скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав подається представником скаржника, до скарги додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.
Пунктом 2 Порядку № 1128 встановлено, що для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін`юстом або відповідним територіальним органом.
До складу комісії входять заступник керівника суб`єкта розгляду скарги за напрямом державної реєстрації, посадові особи структурних підрозділів апарату суб`єкта розгляду скарги за напрямом державної реєстрації, а також можуть входити за згодою представники інших державних органів, громадських об`єднань, інші особи.
Згідно п.п. 4, 5, 7, 12 Порядку № 1128 розгляд скарг здійснюється у строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян» з урахуванням особливостей, передбачених Законами, які обраховуються з моменту реєстрації її суб`єктом розгляду скарги.
Комісія протягом п`яти робочих днів з дати реєстрації скарги суб`єктом розгляду скарги вивчає скаргу для встановлення: 1) чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб`єкта розгляду скарги (належний суб`єкт розгляду скарги); 2) чи оформлено скаргу з дотриманням вимог, визначених Законами; 3) чи наявні (відсутні) інші скарги у суб`єкта розгляду скарги.
У разі коли встановлено, що скаргу оформлено без дотримання вимог, визначених Законами, суб`єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у задоволенні скарги без розгляду її по суті із зазначенням вичерпної інформації про підстави для такої відмови. Згадане рішення у формі наказу не позбавляє особу права на повторне звернення із скаргою в межах визначених законодавством строків.
За результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.
Згідно з положеннями частини шостої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову у задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги;                             б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав;                           в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; в-1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України;                      є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.
Частиною восьмою статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено вичерпний перелік підстав для відмови Міністерством юстиції України та його територіальними органами у задоволенні скарги, серед яких, зокрема: 1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті; 2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується; 3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін;                 4) наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав; 5) є рішення цього органу з того самого питання; 6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника; 7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень; 8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги; 9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу; 10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.
Отже, однією з підстав для відмови у задоволенні скарги є наявність інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав.
Як встановлено відповідачем, ОСОБА_1 звернувся до Міністерства юстиції України із скаргою щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень                                 від 18.10.2017 року № 37624412, прийняте державним реєстратором КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортовим І.О. щодо реєстрації права власності на житловий будинок і земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за громадянином ОСОБА_2 , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням законодавства у сфері державної реєстрації, зокрема, за наявності обтяжень. 
Поряд з цим, відповідачем також було встановлено наявність судового провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав, що і подана скарга. Так, відповідач встановив, що в провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області перебуває справа № 509/5080/18 за позовом скаржника до державного реєстратора Махортова І.О., ОСОБА_2 , Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, про скасування якого ставилось питання і у скарзі, що подана до Міністерства юстиції України. 
В ході розгляду справи позивачем жодним чином не заперечується наявність судового провадження № 509/5080/18 у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав, що і подана скарга.
Таким чином, за встановлених відповідачем обставин щодо наявності судового провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав, що і подана скарга, колегія суддів вважає, що Міністерством юстиції України цілком правомірно у відповідності до вимог п. 4 ч. 8 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» прийнято оскаржуваний наказ про відмову у задоволенні скарги позивача. 
В свою чергу, доводи позивача та висновки суду першої інстанції ґрунтуються на помилковому тлумаченні вимог п. 4 ч. 8 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно яких наявність судового провадження у справі між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав мають бути враховані Міністерством юстиції України під час розгляду відповідної скарги як такі, що унеможливлюють прийняття ним рішення за результатами такого розгляду та є самостійною підставою для відмови у задоволенні поданої скарги.
Висновки суду апеляційної інстанції відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 826/16628/16 та від 03 липня 2018 року у справі № 802/1421/17-а, згідної якої наявність судового провадження у справі між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав мали бути враховані Міністерством юстиції України під час розгляду відповідної скарги як такі, що унеможливлюють прийняття ним рішення за результатами такого розгляду.
Що стосується посилань позивача на те, що відповідач не вказує, чим підтверджується наявність судового спору, станом на яку дату відкрито провадження у справі, чи було наявне судове провадження станом на дату 15.11.2018 року (дату первинної скарги), чи було це підставою для самостійної відмови у задоволенні скарги при прийнятті наказу, який скасовано рішенням суду, колегія суддів зазначає, що у висновку комісії щодо розгляду скарги позивача визначено про те, що дані щодо справи № 509/5080/18 встановлені згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень. При цьому, колегією суддів встановлено, що даними ЄДРСР позовна заява у справі № 509/5080/18 подана 02.11.2018 року та провадження у цій справі відкрито ухвалою від 06.11.2018 року, тобто, ще до подання позивачем скарги до Міністерства юстиції України. Зазначені обставини жодним чином не спростовуються позивачем. За таких обставин, оскаржуваний наказ про відмову у задоволенні скарги позивача з підстав наявності судового провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав, що і подана скарга, відповідає вимогам п. 4 ч. 8 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а доводи позивача цих обставин не спростовують. 
Що стосується посилань суду першої інстанції на те, що скарга позивача                                     від 10.11.2018 року фактично розглянута 09.12.2019 року, тобто, з пропуском місячного строку, та не повідомлення позивача про необхідність продовження терміну розгляду скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Як зазначається самим позивачем, у спірних правовідносинах ним подано скаргу 10.11.2018 року, яка надійшла до МЮУ 15.11.2018 року.
Наказом відповідача від 10.12.2018 року позивачу було відмовлено у задоволенні скарги без розгляду її по суті.
Наведений наказ відповідача був предметом судового розгляду у справі № 420/1459/19 та рішенням суду у цій справі від 03.07.2019 року, яке набрало законної сили 25.09.2019 року, визнано протиправним і скасовано наказ Міністерства юстиції України від 10 грудня 2018 року № 4512/7 «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 10 листопада 2018 року без розгляду її по суті», зобов`язано Міністерство юстиції України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 10 листопада 2018 року.
На виконання вищевказаного рішення суду, наказом Міністерства юстиції України від 09 грудня 2019 року № 4141/7 повторно відмовлено у задоволенні скарги позивача від 10 листопада 2018 року у зв`язку з наявністю інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав. 
Згідно п. 19 Порядку № 1128 рішення, дії або бездіяльність суб`єкта розгляду скарги можуть бути оскаржені до суду. У разі скасування судом рішення Мін`юсту про задоволення скарги або про відмову у задоволенні скарги, у тому числі без розгляду її по суті, Мін`юст не пізніше п`яти робочих днів з дня надходження рішення суду приймає рішення про скасування відповідного власного рішення у формі наказу. Рішення Мін`юсту у випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, у разі скасування рішення про відмову у задоволенні скарги, у тому числі без розгляду її по суті, виконується суб`єктом розгляду скарги не пізніше наступного робочого дня з дати його прийняття шляхом повторного розгляду скарги відповідно до Законів.
Таким чином, у спірних правовідносинах наказ Міністерства юстиції України                          від 09.12.2019 року № 4141/7 про відмову у задоволенні скарги позивача прийнятий за результатами повторного розгляду скарги позивача, що цілком відповідає наведеним вимогам Порядку № 1128.
На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заявленого позову, визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 09.12.2019 року № 4141/7, яким ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні скарги від 10.11.2018 року, та зобов`язання відповідача повторно розглянути наведену скаргу.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, на підставі ст. 317 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 21.01.2021 р.

        Суддя-доповідач:                                                                      Л.П. Шеметенко

         Суддя:                                                                                        Л.В. Стас  

         Суддя:                                                                                        І.О. Турецька