Ухвала 
 
05 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 2-77/11
провадження № 61-3288зно21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув заяву  ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 17 липня 2019 року, у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Піківецької сільської ради Уманського району, треті особи: Державна інспекція архітектурно-будівельного контролю в Черкаській області, Уманське міськрайонне управління Держкомзему в м. Умань та Уманському районі, Уманська районна державна нотаріальна контора, Уманський відділок Комунальне підприємство «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_3 , про витребування майна із незаконного володіння та зобов`язання вчинити певні дії,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У травні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до 
ОСОБА_2 , Піківецької сільської ради Уманського району, треті особи: Державна інспекція архітектурно-будівельного контролю в Черкаській області, Уманське міськрайонне управління Держкомзему в м. Умань та Уманському районі, Уманська районна державна нотаріальна контора, Уманський виробничий відділок Комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_3 , про витребування майна із незаконного володіння та зобов`язання вчинити певні дії.
 
Короткий зміст ухвалених судових рішень
 
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 вересня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Скасовано арешт на житловий будинок «А» з цегляними прибудовами в цілому та надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , накладений на виконання ухвали судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 серпня 2016 року. 
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що починаючи з 04 червня 
2007 року, тобто з дати постановлення ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області про скасування заочного рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 червня 2006 року, позивачу було відомо 
про порушення його права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Разом з тим, з вимогами про витребування зазначеного будинку з незаконного володіння 
ОСОБА_2 , позивач звернувся лише у грудні 2016 року шляхом уточнення позовних вимог. Інші заявлені ним до грудня 2016 року вимоги, не були тотожними вимозі про витребування майна з чужого незаконного володіння, що з урахуванням клопотання відповідача ОСОБА_2 про застосування позовної давності, є самостійною підставою для відмови у їх задоволенні.  
 
Крім того, суд зазначив про недоведеність позивачем того, що на час вибуття спірного житлового будинку з його володіння, об`єкт нерухомого майна мав такі ж характеристики, які були станом на час набуття ОСОБА_2 права власності на завершений будівництвом житловий будинок (23 вересня 
2015 року), оскільки ОСОБА_1 не надав допустимих та достатніх доказів на підтвердження отримання відповідних дозволів на проведення переобладнання та реконструкції отриманого ним у спадщину будинку, а також виконання ним зазначених будівельних робіт.
 
Ураховуючи те, що для застосування положень статті 387 ЦК України необхідна безспірна наявність індивідуально визначеного майна, тоді як позивач у встановленому законом порядку не набув права власності на новостворене майно, або на об`єкт незавершеного будівництва станом на дату вибуття такого з його володіння, та за відсутності підстав для застосування позовної давності, позивач за доведеності виконання ним будівельних робіт мав би право лише на відшкодування вартості матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).
 
Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 14 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 вересня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено. 
 
Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь 
ОСОБА_1 домоволодіння, розташоване на земельній ділянці площею 
0,2135 га, по АДРЕСА_1 . 
 
Зобов`язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 домоволодіння, розташоване на земельній ділянці площею 0,2135 га по 
АДРЕСА_1 , та передати всі ключі від вхідних дверей цього будинку та інших надвірних споруд домоволодіння протягом місяця з дня набрання рішенням законної сили. 
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставинисправи, а тому невірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Суд не урахував, що   ОСОБА_4 , набувши у власність спірне майно - будинок у селі Піківець Уманського району Черкаської областіжитловою площею 50,00 кв. м, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 
09 лютого 1987 року, почав його добудовувати та проводити реконструкцію. На момент вибуття з його володіння житловий будинок становив 71 відсоток готовності будівництвом, житлова площа становила 49,4 кв. м, тоді як   ОСОБА_5 , придбавши спірне майно у ОСОБА_6 , одержав дозвіл на здійснення лише опоряджувальних робіт у побудованому домоволодінні та наявних надвірних спорудах. Зазначене спростовує висновок суду першої інстанції про те, що спірний об`єкт нерухомості у зв`язку із здійсненням перебудов та реконструкцій став принципово іншим об`єктом нерухомості щодо існуючого об`єкту нерухомого майна на дату вибуття його з володіння позивача. 
 
Крім того, за своїм змістом положення статті 388 ЦК України спрямовані на захист права власності особи незалежно від об`єкту, до якого вказане право має відношення. Оскільки судове рішення, на підставі якого спірне майно вибуло з володіння ОСОБА_1 скасовано, зазначене дає підстави для висновку, що воно вибуло з володіння власника поза його волею, а тому ураховуючи правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду України у справі 
№ 6-2776цс16, наявні підстави для витребування з володіння ОСОБА_2 домоволодіння, розташованого на земельній ділянці площею 0,2135 га по АДРЕСА_1 , а також зобов`язання відповідача повернути позивачу спірне домоволодіння та передати ключі від нього.
 
Апеляційний суд вважав поведінку ОСОБА_2 щодо придбаного ним спірного нерухомого майна такою, що не є добросовісною, оскільки, незважаючи на скасування заочного рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 червня 2006 року, на підставі якого продавець 
ОСОБА_6 набув право власності на незакінчений будівництвом будинок АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці розміром 0,2135 га, та звернення 
ОСОБА_1 у травні 2008 року до суду з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, відповідач продовжував здійснювати будівельні та опоряджувальні роботи, у тому числі 27 травня 
2008 року отримав дозвіл № 247 на виконання будівельних робіт по завершенню будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 , а 23 вересня 2015 року - свідоцтво про право власності на вже завершений об`єкт будівництва, який був предметом спору у даній справі.
 
Постановою Верховного Суду від 17 липня 2019 року касаційні скарги ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 задоволено частково.
 
Постанову Апеляційного суду Черкаської області від 14 листопада 2018 року скасовано, рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 
07 вересня 2018 року змінено, шляхом виключення з його мотивувальної частини посилання на застосування судом позовної давності, як самостійної підстави для відмови у задоволенні позову.
 
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Постанова Верховного Суду від 17 липня 2019 року мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для витребування від ОСОБА_2 житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 та зобов`язання відповідача повернути позивачеві зазначений житловий будинок, а також передати ключі від вхідних дверей до нього та господарських приміщень, однак не урахував, що за загальним правилом цивільного судочинства позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі за доведеності порушених прав особи, за захистом яких вона звернулася до суду. За недоведеності позовних вимог позовна давність не застосовується, а тому суд дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , як за спливом позовної давності, так і за недоведеності його позовних вимог, що є взаємовиключними підставами. З огляду на наведене, з мотивувальної частини рішення підлягає виключенню застосування судом позовної давності, як самостійної підстави для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
 
Короткий зміст вимог та доводів заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 17 липня 2019 року 
 
У лютому 2021 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1  про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 
17 липня 2019 року з підстав передбачених частиною першою статті 423 ЦПК України.
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування
 
За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
За змістом частини першої та другої статті 427 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, що надійшла до суду, передається судді або колегії суддів, які визначаються у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу. Протягом п`яти днів після надходження заяви до суду суддя (суддя-доповідач) перевіряє її відповідність вимогам статті 426 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.
 
У прийнятті заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами необхідно відмовити з наступних підстав.
 
Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
 
Пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
 
За змістом частини першої статті 425 ЦПК України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. 
 
Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанції з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення (частина друга статті 425 ЦПК України).
 
З наведеного вбачається, що переглянуті за нововиявленими обставинами можуть бути лише судові рішення суду касаційної інстанції, якими рішення було змінено, постановлено нове рішення, закрито провадження у справі або залишено заяву без розгляду.
 
Постановою Верховного Суду від 17 липня 2019 року скасовано постанову Черкаського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року, рішення суду першої інстанції залишено в силі з виключенням з його мотивувальної частини посилання на застосування судом позовної давності, як самостійної підстави для відмови у задоволенні позову, а тому постанова суду касаційної інстанції не є судовим рішенням, яке у розумінні положень частини першої статті 423 ЦПК України може бути переглянуте за нововиявленими обставинами. 
 
ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутися із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами до суду першої інстанції. 
 
Висновки за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами
 
Ураховуючи, що постанова Верховного Суду від 17 липня 2019 року не є судовим рішенням, яке може бути переглянуте за нововиявленими обставинами, у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами зазначеної постанови суду касаційної інстанції необхідно відмовити.
 
Керуючись статтями 3, 423, 425, 427 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у прийнятті заявиОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 17 липня 
2019 року, у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Піківецької сільської ради Уманського району, треті особи: Державна інспекція архітектурно-будівельного контролю в Черкаській області, Уманське міськрайонне управління Держкомзему в м. Умань та Уманському районі, Уманська районна державна нотаріальна контора, Уманський відділок Комунальне підприємство «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_3 , про витребування майна із незаконного володіння та зобов`язання вчинити певні дії.
 
Копію ухвали разом з доданими до заяви матеріалами повернути особі, яка подавала заяву.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                             Г. І. Усик