УХВАЛА

10 лютого 2021 року 
м. Київ
справа № 2-а-2618/2007
провадження № К/9901/2903/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача – Смоковича М. І.,
суддів: Данилевич Н. А., Шевцової Н. В., 
перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації,
у с т а н о в и в :
Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 01 вересня 2020 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на постанову Замостянського районного суду міста Вінниці від 06 квітня 2007 року в зазначеній адміністративній справі.
Вважаючи вказане судове рішення постановленим зі порушенням вимог процесуального закону, відповідач оскаржив його в касаційному порядку.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши зміст оскаржуваного судового рішення, доводи касаційної скарги та додані до неї документи, суд установив таке. 
Постановою Замостянського районного суду міста Вінниці від 06 квітня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.
Так, відповідно до частини другої статті 299 КАС України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.
Отже, суб`єкту владних повноважень у справі може бути поновлений строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції лише у випадку, якщо про розгляд такої справи він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.
З матеріалів касаційної скарги й ухвалених у цій справі рішень убачається таке.
Сьомий апеляційного адміністративного суду ухвалою від 25 серпня 2020 року витребував з Вінницького міського суду Вінницької області адміністративну справу №  2-а-2618/2007 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації, та встановив, що представник відповідача був присутній в судовому засіданні під час проголошення судового рішення 06 квітня 2007 року (а.с.12).
Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).
Наведеними положеннями КАС України чітко обумовлений характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку касаційного оскарження.
Зважаючи, що Військовою частиною НОМЕР_1 як суб`єктом владних повноважень апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження згідно з ухвалою від 01 вересня 2020 року, вірно застосував положення частини другої статті 299 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали судів апеляційної інстанції, перелік яких наведений у частині третій статті 328 КАС України, який включає й ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження.
За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтею 333 КАС України, 
ухвалив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року у справі №  2-а-2618/2007 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                М. І. Смокович

Судді                                                                                                    Н. А. Данилевич

                                                                                                    Н. В. Шевцова