ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 533/975/20  Номер провадження 22-ц/814/623/21	Головуючий у 1-й інстанції Козир  В. П.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Абрамов П.С., Бондаревська С.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в особі представника – адвоката Омелай Наталії Михайлівни,
на рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 22 грудня 2020 року, постановлене суддею Козир В.П. (повний текст складено 23 грудня 2020 року), 
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в:
19.10.2020 адвокат Омелай Н.М. звернулась в інтересах ОСОБА_1 в суд із указаним позовом, у якому просить стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 5 000,00 грн. щомісячно, до досягнення 23-х річного віку, стягнувши з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 6 400,00 грн.
Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що із 01.09.2018 позивач ОСОБА_1 навчається на денному відділенні у комунальному закладі освіти Кременчуцький медичний фаховий коледж імені В.І. Литвиненка та потребує матеріальної допомоги, пов`язаної із навчальним процесом. Відповідач ОСОБА_2 інших утриманців крім дочки немає, зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій, як фізична особа-підприємець,отримує прибутки, а тому має можливість сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі 5 000,00 грн. щомісячно.
Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 22.12.2020, із виправленнями, внесеними ухвалою суду від 23.12.2020, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - задоволено частково.
Постановлено до стягнення із ОСОБА_2 щомісячно аліменти у сумі 1 000,00 грн. на користь та на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_1 до досягнення нею двадцяти трьох років, але не довше ніж на період її навчання, починаючи стягнення із 19.10.2020.
У задоволенні решти позовних вимог позивачу відмовлено.
Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць з ОСОБА_2 на користь та на утримання ОСОБА_1 допущено до негайного виконання.
Судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 840,80 грн. компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Рішення районного суду вмотивовано тим, що обидва батьки мають нести рівний обов`язок щодо утримання дитини, що з огляду на вартість навчання позивачки на рік (11 900,00 грн.) та із розрахунку на місяць (991,67 грн.) складає 1 000,00 грн. Такий розмір аліментів не є обтяжливим для відповідача, який добровільно погоджується їх сплачувати, та, за відсутності доказів його матеріальної можливості сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі, задовольнятиме потреби повнолітньої  ОСОБА_1 у витратах на навчання. Оскільки позивачка є повнолітньою, аліменти у твердій грошові сумі, а саме 1 000,00 грн. щомісяця, стягуються з відповідача на користь та на утримання позивачки, до досягнення нею 23-річного віку, але не довше ніж до дати припинення навчання.
Позивач із рішенням районного суду не погодилася та оскаржила його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення районного суду скасувати в частині визначеного розміру аліментів та стягувати із відповідача 5 000,00 грн. щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до закінчення повнолітньою дочкою навчання. Просить винести постанову, якою стягнути судові витрати та витрати на правову допомогу. 
Вважає, що районний суд порушив право позивачки на захист, відмовивши у задоволенні заяви представника позивача про перенесення розгляду справу, обґрунтовану її зайнятістю в іншому судовому процесі, тим самим порушивши принцип диспозитивності у судовому процесі та статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на справедливий суд.
Доводить упередженість районного суду щодо неї, оскільки представник позивача уперше звернувся в суд із таким клопотанням, обґрунтувавши його поважними причинами, що відповідно до п.2 ч.2, п.1, п.2 ч.3 ст.223 ЦПК України є підставою для відкладення розгляду справи.
Зазначає, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували, що відповідач надає позивачці матеріальну допомогу.
Посилаючись на наявні у справі докази, які не спростовані відповідачем, зокрема, договори на придбання ним зерносховищ та наявних у його власності земельних ділянок, доводить, що відповідач, будучи фізичною особою-підприємцем, отримує дохід від підприємницької діяльності та має матеріальну можливість сплачувати аліменти у розмірі, заявленому позивачкою до стягнення.
Вважає порушенням вимог ст.137 ЦПК України та підставою скасування рішення суду першої інстанції відсутність у його прохальній та мотивувальній частинах розподілу витрат на правову допомогу. 
22.02.2021 апеляційним судом отримано відзив представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Пінчук Ю.В. на апеляційну скаргу, в якому з підстав, попередньо викладених у відзиві на позов, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення районного суду – без змін. У задоволення вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу просить відмовити. До відзиву надає попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на загальну суму 1 900,00 грн.
Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (ч.1ст.368 ЦПК України) без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків. 
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ./а.с.12/
Згідно довідки комунального закладу освіти Кременчуцького медичного фахового коледжу імені В.І. Литвиненка Полтавської обласної ради від 25 вересня 2020 року №3910  ОСОБА_4 навчається на договірній денній формі навчання у комунальному закладі освіти Кременчуцькому медичному фаховому коледжі імені В. І. Литвиненка на 3 курсі за спеціальністю «Медсестринство» спеціалізацією «Акушерська справа» та закінчує навчання 31.01.2021./а.с. 51/. Вартість навчання з урахуванням індексу на 2018/2019 н.р. становить 11 900,00 грн. згідно повідомлення про зміну розміру плати за навчання (щодо договорів про надання освітньої послуги заключних з 2017р.)./а.с.8/
ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 /а.с.31/; перебуває на обліку в Кременчуцькому об`єднаному управлінні ПФУ в Полтавській області та отримує пенсію по інвалідності за період із 01.01.2020 по 31.10.2020 в розмірі 16 676,00 грн.; сума пенсії за останній місяць (жовтень 2020 року) складає 1 712,00 грн., що підтверджується довідкою №0557915794190511./а.с.56/ 
Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 є фізичною-особою підприємцем./а.с.18/
При постановленні рішення в частині стягнення аліментів на період навчання, районний суд виходив із того, що позивачка є повнолітньою дитиною, яка на період навчання (до 31.01.2021) потребує матеріальної допомоги відповідача. Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі 1 000,00 грн. щомісяця, районним судом враховано, що відповідач є пенсіонером, отримує пенсію, як особа із інвалідністю, в сумі 1 712,00 грн. щомісячно, отримання ним доходу в більшому розмірі позивачкою не доведено. Такий розмір аліментів, з огляду на вартість навчання та обов`язок обох батьків щодо утримання дитини, не становитиме надмірний тягар для відповідача та задовольнятиме потреби повнолітньої дочки у витратах на покриття вартості навчання. Оскільки позивачка є повнолітньою, аліменти підлягають стягненню з відповідача на користь та на утримання позивачки, до досягнення нею 23-річного віку, але не довше ніж до дати припинення навчання.
Апеляційний суд із висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, зводяться до незгоди із рішенням суду, переоцінки доказів та довільного тлумачення норм права на власну користь.
Правовідносини батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами (правовий висновок, викладений у постанова ВСУ від 24.02.2016 по справі № 6-1296цс15).
Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на наведені норми матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає правильним висновок районного суду щодо розміру аліментів, постановлених до стягнення в твердій грошовій сумі 1 000,00 грн. щомісяця, що забезпечуватиме потреби позивачки у навчанні, період якого закінчився 31.01.2021, та не становитиме надмірний тягар для відповідача.
Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, оскільки обставини надання відповідачем у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання позивачки, зокрема, відсутність таких доказів у справі, не впливають на розмір аліментів постановлених до стягнення із розрахунку річної вартості її навчання, обов`язку обох батьків утримувати повнолітніх дітей на період навчання та матеріальної спроможності надавати таку допомогу. 
Як убачається із матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи, його місячний дохід (пенсія за інвалідністю) станом на жовтень 2020 року становить 1 712,00 грн./а.с.31,56/ 
Належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт отримання відповідачем доходу від підприємницької діяльності та його розміру, позивачем не надано та не доведено, що відповідач має матеріальну можливість щомісячно сплачувати аліменти в розмірі, заявленому позивачем до стягнення 5 000,00 грн., отримуючи пенсію за інвалідністю в розмірі 1 712,00 грн. 
Наданий позивачем договір купівлі-продажу ОСОБА_2 зерносховищ від 06.05.2006 та державний акт на право приватної власності від 20.02.1998 таких висновків не спростовують, оскільки свідчать про набуття ним права власності понад 14 років до виникнення спору та не доводить, що станом на 2020 рік відповідач залишається їх власником та від їх використання збільшилися його економічні вигоди у вигляді надходжень активів або зменшилися зобов`язання, які призвели до зростання власного капіталу.
При цьому районний суд обґрунтовано виходив із того, що вартість навчання позивачки у навчальному закладі складає 11 900,00 грн. на рік, відповідно, вартість навчання з розрахунку на місяць складає 991,67 грн., тобто аліменти, що стягнуті з відповідача у сумі 1 000,00 грн., повністю задовольнять потреби повнолітньої ОСОБА_1 на покриття вартості навчання, за відсутності інших витрат, якими позивач обґрунтовує розмір аліментів. 
Стосовно доводів апеляційної скарги щодо порушення районним судом права позивача на захист через відмову в задоволенні заяви представника позивача про перенесення розгляду справу, обґрунтовану її зайнятістю в іншому судовому процесі, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до п.11 ч.3 ст.2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.
При цьому, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1 ст.44 цього Кодексу).
Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку скаржник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. 
Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Каракуця проти України», заява №18986/06, від 16 лютого 2017 року).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, викладеній в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії», заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедуру слухання.
Із матеріалів справи убачається та підтверджується протоколом судового засідання від 27.11.2020, що у вказаний день в судовому засіданні оголошено перерву та узгоджено наступну дату судового засідання (22.12.2020), із сторонами по справі, включно з представником позивача – адвокатом Омелай Н.М., якою заявлено клопотання про його проведення в режимі відеоконференції./а.с.36-40/
Згідно заяви адвоката Омелай Н.М. від 21.12.2020, що надійшла на електронну пошту районного суду 22.12.2020, представник позивача просить перенести слухання справи на іншу дату. Заявлене клопотання обґрунтоване зайнятістю в іншому судовому процесі, яке було призначено раніше в Ленінському районному суді м.Полтави (довідка буде надана в наступному судовому засіданні)./а.с.58/
Протокольною ухвалою суду від 22.12.2020 відмовлено у задоволенні заяви представника позивачки про перенесення слухання справи на іншу дату, зважаючи на обмежені процесуальні строки розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, встановлені ст.275 ЦПК України, а також зважаючи на той факт, що дату та час судового засідання було погоджено заздалегідь під час судового засідання в режимі відеоконференції з представником позивачки адвокатом Омелай Н.М., яка повідомила суду, що погоджені з нею дата та час є вільними від інших судових засідань./а.с.60-62/
З огляду на відсутність у матеріалах справи доказів, які підтверджують зайнятість представника позивача в іншому судовому засіданні, зокрема, відомості про таку справу, обґрунтованих доказів неможливості прибуття самої позивачки, колегія суддів вважає, що неявка представника позивача не вмотивована поважними причинами, що виключає підстави застосування п.2 ч.2, п.1, п.2 ч.3 ст.223 ЦПК України, а тому районний суд правомірно відхилив заявлене клопотання, врахувавши стислі строки розгляду такої справи.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення районним судом принципу диспозитивності цивільного процесу, апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки зводяться до заперечень щодо оцінки доказів у справі, тоді як твердження про порушення вимог ст.137 ЦПК України через відсутність у прохальній та мотивувальній частинах рішення розподілу витрат на правову допомогу, мають самостійний спосіб врегулювання, визначений ст.270 ЦПК України. 
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника – адвоката Омелай Наталії Михайлівни, – залишити без задоволення.
Рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 22 грудня 2020 року– залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 03.03.2021.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 П.С. Абрамов

                                                                               С.М. Бондаревська