ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

17 березня 2021 року

м. Харків

справа № 640/11527/19

провадження № 22-ц/818/1616/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого – Пилипчук Н.П.,

суддів – Тичкової О.Ю., Кругової С.С.

за участю секретаря – Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 

відповідач: ОСОБА_2 

третя особа – Орган опіки та піклування Дружківської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Орган опіки та піклування Дружківської міської ради про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 06 листопада 2020 року, постановлене у складі судді Якуша Н.В., в залі суду в м. Харків,

встановив :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа – Орган опіки та піклування Дружківської міської ради про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилалася на те, що вона є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком є відповідач по справі. З відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 грудня 2014 року. Вказувала, що їх спільне життя не склалося та в листопаді 2016 року вони з відповідачем припинили спільне проживання. Їх син залишився проживати з нею. З листопада 2016 року вона та їх син постійно проживають з її батьками в АДРЕСА_1 . 23 червня 2017 року на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова їх шлюб був розірваний. Під час розгляду справи про розірвання шлюбу питання щодо визначення місця проживання дитини не вирішувалось. Вказала, що як на час спільного проживання так і на теперішній час їх з сином місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , в квартирі яка належить батькам відповідача. Зазначила, що під час влаштування дитини до дитячого садочка, під час постановки на амбулаторний облік до поліклініки у неї виникли труднощі, пов`язані з тим, що місце проживання дитини зареєстроване в м. Харкові. З липня 2017 року їх син відвідує дошкільний заклад ясла-садок комбінованого типу №5 «Червона шапочка». Також їх син відвідує й інші групові зайняття. Вирішити питання з відповідачем щодо реєстрації місця проживання дитини за їх фактичним місцем мешкання не вдається. Після припинення сумісного проживання між ними припинилися будь–які особисті контакти. Їх спілкування відбувається лише під час відвідувань відповідачем їх сина, приблизно один раз на місяць. Зазначила, що 21 травня 2019 року вона звернулась до ЦНАП Дружківської міської ради з заявами про зняття з реєстрації місця проживання у м. Харкові та реєстрації за адресою фактичного проживання. Натомість адміністратор ЦНАП пояснила, що їй може бути надана ця послуга щодо зміни їх місця проживання, однак без відповідної заяви батька за законом це неможливо. Зазначила, що таку заяву від відповідача вона в добровільному порядку отримати не може, за таких обставин переконана, що між ними існує спір про визначення місця проживання їх малолітнього сина.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2020 року позов  ОСОБА_1  - задоволено. Визначено місце проживання малолітнього  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю,  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 .  Стягнуто з ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору при зверненні до суду розмірі – 768 ,40 грн. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Зазначає, що позовні вимоги не відповідають змісту визначеному самим позивачем порушеного права та характеру правопорушення, а відтак позивачем обраний неналежний спосіб захисту, тому вважає, що суд першої інстанції повинен був відмовити у задоволенні позову. Вказує, що сторонами ще у 2017 році під час розлучення усно було вирішено питання, що дитина буде мешкати разом з позивачкою. Посилається на те, що судом першої інстанції не були з`ясовані обставини з приводу зняття з реєстрації ОСОБА_3 та не враховано вину самої позивачки, яка не повідомила відповідача про свої наміри. Вказує, що станом на 01.06.2020 року суд не міг постановити ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначити справу до розгляду по суті, оскільки таке процесуальне рішення суперечить завданням підготовчого провадження, тому відповідача було позбавлено можливості належним чином реалізувати свої права, а саме на подання відзиву та врегулювання спору за участю судді.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав. 

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, вбачається, що батьками дитини є: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , ОСОБА_5 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 21 лютого 2015 року).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції вбачається, що 30 грудня 2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладено шлюб, про що зроблено актовий запис № 919, під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з " ОСОБА_8 " на " ОСОБА_9 ".

Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 23.06.2017 року, справа №640/4014/17.

Відповідно до судового наказу від 03.06.2019 року, виданого Дружківським міським судом Донецької області з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з дня подачі заяви з 26.04.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки дошкільного закладу ясла-садок комбінованого типу №5 «Червона шапочка» Дружківської міської ради Донецької області від 19.04.2019 року вбачається, що ОСОБА_10 відвідує ДНЗ №4 «Червона Шапочка» групу №4.

Також, відповідно до довідки спортивного клубу « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (адреса: АДРЕСА_3 ) від 06.06.2019 року вбачається, що ОСОБА_3 відвідує зайняття з дитячого фітнесу, приходить на зайняття з матір`ю. 

Відповідно до довідки клубу для дітей та батьків « ОСОБА_11 » (ФОП ОСОБА_12 , АДРЕСА_4 ) від 06.06.2019 року вбачається, що ОСОБА_3 відвідує зайняття з раннього розвитку дитини, а також відвідує логопеда з 22.05.2019 року з метою корекції мови, приходить на зайняття з матір`ю. 

Відповідно до акту від 05.06.2019 року, складеного в складі дільничного комітету м-ну «Горняк» м. Дружківка вбачається, що ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 16.11.2016 року, а також з нею проживає її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як вбачається з наданих позивачем довідок, вона на обліку в наркологічному кабінеті не перебуває, за психіатричною допомогою не зверталась, за місцем мешкання характеризується з позитивної сторони.

Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_13 від 15.05.2019 року ОСОБА_1 з 23.04.2019 року працює комерційним директором в ФОП ОСОБА_13 .

Судом встановлено, що з листопада 2016 року позивач самостійно змінила місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та по теперішній час дитина проживає разом з матір`ю за місцем фактичного проживання позивача, що не заперечувалось сторонами у справі. Місце реєстрації позивача та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визначено – АДРЕСА_2 , місце фактичного мешкання – АДРЕСА_1 .

Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У положеннях частини другої, третьої статті 157 СК України зазначено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно висновку органу опіки та піклування Дружківської міської ради щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , вбачається, що вказане питання було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулось 26.08.2020 року. Також зазначено, що на засідання комісії, які призначались 16.07.2020 року та 26.08.2020 року запрошувався відповідач, проте останній не з`явився. Ознайомившись із матеріалами справи члени комісії прийшли до висновку, що на теперішній час спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_14 , відсутній. Було прийнято рішення рекомендувати органу опіки та піклування Дружківської міської ради надати до суду відповідний висновок. За результатами засідання комісії було прийнято рішення, що в інтересах малолітнього ОСОБА_3 орган опіки та піклування Дружківської міської ради вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 разом із матір`ю.

До суду не було представлено доказів того, що батьки в добровільному порядку досягли згоди щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , позивач суду першої інстанції підтвердила, що самостійно змінила місце проживання дитини, відповідач навіть просив суд встановити цей факт.

Отже, домовленість щодо місця проживання спільної дитини між сторонами досягнута не була.

Відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Верховний Суд виходить з того, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Дитина, яка не досягла 14 років, повинна проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з її батьків.

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Отже, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, враховуючи вік малолітньої дитини, яка на день ухвалення судового рішення не може дати об`єктивної згоди на проживання з одним із батьків самостійно, відомості про те, що на цей час дитина проживає разом з матір`ю, за місцем проживання дитини створені всі умови для дитини, а також, що дитина адаптувалася до переїзду та дошкільного середовища за місцем проживання матері,  проживання дитини з матір`ю, буде відповідати саме інтересам дитини, позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному.

Відповідач звертає увагу на те, що місце проживання дитини визначено за спільною згодою сторін, він проти проживання дитини у матері не заперечує, отже спір з цього приводу між сторонами відсутній.

Колегія суддів вважає, що зазначені доводи відповідача висновків суду не спростовують, оскільки позивач вправі мати юридичну визначеність з приводу місця проживання дитини, що відповідає також інтересам дитини, дозволяє забезпечити її житлові та інші права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до незгоди з висновком суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В : 

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 06 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий –                                                                     Н.П. Пилипчук

Судді –                                                                        О.Ю. Тичкова        

                                                                               С.С. Кругова