УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/4965/20 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Б. 
Категорія 57 Доповідач Миніч Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого – судді: Миніч Т.І. 
суддів:                          Коломієць О.С., 
Павицької Т.М. 
секретаря
судового засідання Ковальської Я.В.
з участю представника позивача 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу  ОСОБА_1  
на ухвалу судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 грудня 2020 року, постановлену під головуванням судді Сташків Т.Б.,
у цивільній справі №285/4965/20 за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Новоград-Волинська міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою та виділення 1/2 частини земельної ділянки, -
в с т а н о в и в:
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом до відповідача  ОСОБА_2  та просила встановити порядок користування земельною ділянкою, виділити 1/2 частину земельної ділянки та вирішити питання про розподіл судових втрат.
Ухвалою судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 грудня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Новоград-Волинська міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою та виділення 1/2 частини земельної ділянки.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказану ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. На думку апелянта, ухвала суду першої інстанції незаконна та необґрунтована, постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Висновки суду, на думку апелянта, є помилковими, оскільки рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 18.07.2012 року, яке залишено без змін ухвалою Апляційного суду Житомирської області від 04.09.2012 року, не вирішено спір між співласниками житлового будинку щодо розподілу земельної ділянки. А тому, ОСОБА_1 звернулася до Новоград-Волинської міської ради з проханням сформувати земельну ділянку та винести відповідне рішення органом місцевого самоврядування. Новоград-Волинська міська рада 20.03.2014 року №557 надала дозвіл на виготовлення технічної документації із землоустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки з метою встановленя порядку користування між співвласниками житлового будинку у судовому порядку. 25.09.2014 року рішенням міської ради №638, затверджено технічну документацію із землеустрою, тобто земельна ділянка була сформована і тому виникли підстави для встановлення порядку користування земельною ділянкою. За таких обставин, ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом. Вважає, що в даному випадку між сторонами не вирішено спір, а вказані позови не збігаються за матеріально-правовивми вимогами та обставинами.
Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що існує рішення суду, яке набрало законної сили у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Проте, погодитися з висновками суду неможливо.
Так, за змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
За нормами ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно зі статтею 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється за правилами іншого судочинства.
Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis п.33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», п.53 рішення ЄСПЛ від 08квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України»).
Пред`явлення позову (заяви) це процесуальна дія, яка має здійснюватися у порядку, передбаченому ЦПК України.
Після одержання позовної заяви суддя з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 175,176,177 ЦПК України; 4)належить позовну заяву розглядати за правилами цивільного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.
Предмет позову в розумінні цивільного процесуального закону - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої вона просить ухвалити судове рішення.
Таким чином, необхідність застосування п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України обумовлена, зокрема, неприпустимістю розгляду судами одного і того ж спору двічі. Підставою для прийняття судового рішення про відмову у відкритті провадження у справі може бути лише наявність на час вирішення питання про відкриття провадження у справі рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.
Для застосування вказаної підстави для відмови у відкритті провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
В даному випадку з матеріалів справи вбачається, що у провадженні Новоград-Волинського міськрайонного суду перебувала цивільна справа № 2-518/11 за позовом  ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про встановлення порядку користування житловим будинком, надвірними спорудами, земельною ділянкою та виділення в натурі частини будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування житловим будинком та господарськими будівлями. 
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 18.07.2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 4 вересня 2012 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, виділено ОСОБА_1 частину будинку з господарськими спорудами, а саме: квартиру АДРЕСА_1 відповідно до експлікації та поетажного плану житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_2 залишено решту будинку та господарських споруд, а саме квартиру АДРЕСА_3 , два сараї (літера «БІ», літера «БІІ») та вбиральна (літера «В»). Зобов`язано ОСОБА_1 сплати ОСОБА_2 4 477 грн. за відступ від ідеальних часток співвласників. У решті позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 4 вересня 2012 року рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 18.07.2012 року залишено без змін. Рішення набрало законної сили 4.09.2012 року.
Разом з тим, суд першої інстанцій не звернув уваги на те, що у справі №2-518/11  ОСОБА_1   звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2  про встановлення порядку користування житловим будинком, надвірними спорудами, земельною ділянкою та виділення в натурі частини будинку з надвірними спорудами і земельної ділянки. Проте, судом було зазначено, що позивачкою не надано правовстановлюючих документів на земельну ділянку, відсутня технічна документацію, протокол погодження меж із суміжними ділянками, план земельної ділянки, виконаного в маштабі, з нанесенням розмірів її меж, господарських будівель і споруд. У зв`язку із цим у задоволенні позовних вимог відмолено. 
У даній справі ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Новоград-Волинська міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою та виділення 1/2 частини земельної ділянки, а саме щодо земельною ділянкою розміром 0,0797 га, розташованою за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий номер 181100000:00:0843, оскільки рішенням сесії Новоград-Волинської міськради від 20.03.2014 року №557 (а.с.38) надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки на АДРЕСА_4 , орієнтованою площею 0,0797 га. Крім того, рішенням сесії Новоград-Волинської міськради від 25.09.2014 року №638 (а.с.19)затвердженоза умови виконання пункту 46 цього рішення технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки на АДРЕСА_4 , площею 0,0797 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01) з метою встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками у судовому порядку. 
Тобто, спір заявлено з інших підстав, ніж ті, що були предметом розгляду у 2012 році.
З огляду на наведене, суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у відкритті провадження в справі відповідно до п.2 ч.1 ст. 186 ЦПК України.
За таких обставин та відповідно до пункту 3 частини 1 статті 379 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст.367,368,376,379,381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 грудня 2020 року скасувати.
Справу за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2 , третя особа: Новоград-Волинська міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою та виділення 1/2 частини земельної ділянки направити до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області для продовження її розгляду по суті.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бутиоскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Судді: