УХВАЛА

24 березня 2021 року  
Київ
справа №320/3239/20
адміністративне провадження №К/9901/8456/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Н.В. Коваленко,
суддів: Я.О. Берназюка, С.М. Чиркіна, 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним рішення, скасування протоколу та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:
-  визнати протиправним рішення Міністерства оборони України у формі пункту 13 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, №54 від 11 травня 2019;
- скасувати пункт 13 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, № 54 від 11 травня 2019;
- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву з документами ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судовим рішенням.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, Верховний Суд виходить із такого.

Відповідно до положень пункту 8 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;  б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

У зв`язку з цим, відповідно до частини першої та четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Як на підставу касаційного оскарження рішення скаржник вказує на пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Виклад вказаної підстави мотивує тим, що відкриття касаційного провадження обумовлено необхідністю формування уніфікованого розуміння та застосування права, як для сторін спору, так і для невизначеного кола суб`єктів правовідносин.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що спірні правовідносини виникли з приводу відмови Міністерства оборони України призначити та виплатити позивачеві одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності понад тримісячний термін після звільнення зі служби; зміною групи інвалідності понад дворічний термін після звільнення зі служби; зміною групи інвалідності понад тримісячний термін після первинного встановлення інвалідності; неподанням документу, що свідчить про причини та обставини поранення. 

З урахуванням вищевикладеного, скаржник зазначає, що Верховним Судом не досліджено та не сформовано правовий висновок у наступних питаннях, що стосуються аналогічних правовідносин:

-          Чи є інвалідність, встановлена внаслідок захворювання, та інвалідність, встановлена внаслідок поранення, різними видами підстав для нарахування одноразової допомоги, передбаченої частиною шостою статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»?

-          Чи тримісячний строк, встановлений частиною шостою статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачений як для встановлення інвалідності внаслідок захворювання, так і для встановлення інвалідності внаслідок поранення?

На думку скаржника вказані питання потребують детального аналізу з метою формування єдиної правозастосовчої практики.

Також скаржник зазначає, що в порушення пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, судами попередніх інстанцій не враховано правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 05 жовтня 2018 року у справі № 363/3743/16-а, зокрема, в частині неврахування судового рішення, яке, на думку скаржника, підтверджує причини та обставини поранення.

Однак, колегія суддів не приймає до уваги вищевказані посилання, оскільки як вбачається з оскаржуваних рішень, суди не прийняли до уваги постанову Вишгородського районного суду Київської області від 10 лютого 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2017 року у справі №363/3743/16-а, оскільки у вказаних судових рішеннях не надавалася правова оцінка факту наявності або відсутності у позивача документа, що свідчить про причини та обставини поранення. Відповідні причини та обставини не були описані у цих рішеннях, оскільки предметом спору у справі №363/3743/16-а було надання оцінки правомірності рішення відповідача про повернення документів на доопрацювання.

Наведені скаржником аргументи потребують ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому проаналізувавши підставу на якій подано касаційну скаргу у цій справі, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року. 

Наведені доводи вказують на існування обставин, визначених підпунктом «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, які у взаємозв`язку із пунктом  3 частини четвертої цієї ж статті, є підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, подана з дотриманням установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, відсутні.

Керуючись статтями 328, 329, 330, 334 Кодексу адміністративного судочинства України

У Х В А Л И В:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним рішення, скасування протоколу та зобов`язання вчинити певні дії.

Витребувати з Київського окружного адміністративного суду справу № 320/3239/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним рішення, скасування протоколу та зобов`язання вчинити певні дії.

Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали разом із копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.  

Суддя-доповідач                                                                                           Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                              С.М. Чиркін