КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа: №761/36421/2020      
Апеляційне провадження: № 33/824/1360/2021 
 Головуючий у першій інстанції - Волошин В.О.
П О С Т А Н О В А
19 лютого 2021 року   Суддя Київського апеляційного суду  Немировська О.В., розглянувши клопотання  ОСОБА_1  про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2020 року, 
                                                         встановив:
постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2020 року було притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 та визнано його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 340 грн.
04.02.2021 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказану постанову та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В клопотанні ОСОБА_1 зазначає, що він не отримував поштових відправлень від Шевченківського районного суду м. Києва, брати участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення 11.12.2020 не міг через проведення службової наради, і лише 26.01.2021 отримав копію постанови від 11.12.2020. 
Дослідивши доводи клопотання щодо наявності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, перевіривши матеріали справи, вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП апеляційна скарга на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення подається протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Строк на оскарження постанови, винесеної суддею у справі про адміністративне правопорушення, може бути поновлений апелянту  у разі, якщо він пропущений з поважних причин.
З тексту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 був повідомлений про  розгляд справи про адміністративне правопорушення 11.12.2020 об 11.35. Посилання на необхідність проведення службової наради  не позбавляло ОСОБА_1 можливості забезпечити присутність адвоката при розгляді справи. Також ОСОБА_1 вказує, що постанова від 11.12.2020 не була йому надіслана, він дізнався про постанову  з Єдиного державного реєстру судових рішень 19.01.2021, і лише 26.01.2021 він отримав копію оскаржуваної постанови. Одночасно апелянт посилається на те, що постановою Кабінету Міністрів України  і відвідування судів, навіть з метою ознайомлення з матеріалами справи, створює загрозу для життя і здоров`я всіх осіб, хто знаходиться в приміщеннях судів.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 №475/97- ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.
Рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії» ).
У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» від 7 липня 1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до сталої практики ЄСПЛ вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України» 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року). 
Апеляційну скаргу на постанову ОСОБА_1 подав  04.02.2021,  тобто з пропуском встановленого законом 10-денного строку, який відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП  обраховується з дня проголошення судового рішення, а не з моменту одержання його копії,  який сплив 14.02.2021.
Поважних причин щодо пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва  ОСОБА_1 не наведено.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП у разі відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді, апеляційна скарга повертається особі, яка її подала.
         
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
                                              постановив:
відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня  2020 року.
Апеляційну скаргу повернути ОСОБА_1 . 
 
Постанова судді апеляційного суду є остаточною, оскарженню не підлягає.
 
Суддя