Справа № 347/687/20 
Провадження № 22-ц/4808/210/21 
Головуючий у 1 інстанції Драч Д.С. 
Суддя-доповідач Бойчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
                               судді-доповідача        Бойчука І.В.,
суддів:                Девляшевського В.А., Фединяка В.Д.,
секретаря                Мельник О.В.,
з участю сторін                 ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про захист прав споживачів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Косівського районного суду від 11 грудня 2020 року під головуванням судді Драч Д.С. у м. Косів
       в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист прав споживачів.
Представник відповідача ОСОБА_3 26.11.2020 подав до суду клопотання про забезпечення доказів: витребування у позивача речових та письмових доказів і призначення у даній справі експертизи у сфері інтелектуальної власності з метою дослідження фактів порушення авторських прав позивача, проведення якої просив доручити експертам Чернівецькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України (58013, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану,77).
В обґрунтування клопотання послалася на те, що для об`єктивного розгляду даної справи необхідно встановити: чи містить у собі об`єкт дослідження «Твір-2» або його частина, яка може використовуватися самостійно, ознаки об`єкта авторського права « ІНФОРМАЦІЯ_1 » згідно з відомостями, зазначеними в матеріалах справи? Які ознаки промислового зразка є суттєвими? Чи є ідентичними характеристики «Твору-1» та «Твору-2»?
Ухвалою Косівського районного суду від 11 грудня 2020 року задоволено клопотання представника ОСОБА_2 про призначення у даній справі експертизи у сфері інтелектуальної власності.
Призначено у даній справі судову експертизу у сфері інтелектуальної власності, проведення якої доручено експертам Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (58013, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 77).
У розпорядження експертної установи надано матеріали цивільної справи №347/687/20; лазерний диск з відео-файлами; металеві значки у кількості 5 штук, металеві значки у кількості 108 штук на планшеті та 1 на аркуші паперу розміром 08х12 мм.
Оплату за проведення експертизи покладено на ОСОБА_2 .
З метою забезпечення проведення експертизи витребувано у ОСОБА_1 значок, який було придбано у ОСОБА_2 (Твір-2) та Збірку творів « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.
ОСОБА_1 на ухвалу суду першої інстанції подала апеляційну скаргу в якій зазначає, що незгідна з нею та вважає її такою, що призвела до необґрунтованого зупинення провадження у справі та підлягає скасуванню.
Апелянт вважає, що суд не з`ясував всіх обставин справи та доцільності призначення експертизи.
Об`єктами дослідження в ухвалі вказано: «Твір-1», «Твір-2», однак не зазначено: назви творів як суб`єктів правового захисту, їх змісту, категорії, виду, жанру, форми чи способу використання або призначення тощо. Не вказано суб`єктне та предметне відношення об`єктів, що визначає їх правовий статус і є визначальним для доведення факту порушення.
Не вказано мету чи обставину такого дослідження. Переліку таких критеріїв не було наведено в заяві відповідача, тому зміст питань можна зрозуміти лише з того, що відповідач висловив усне припущення про можливу відмінність технічних характеристик між контрафактним примірником, проданим відповідачем та примірником авторським.
При вирішенні питань до експерта судом не згадувався предмет спору, оскільки в ухвалі не наведено суті позовних вимог. Обставини, які потребують експертизі на її доведення, судом не з`ясовані та не відображені в ухвалі.
Апелянт зазначає, що судом залишено без уваги Висновок судового експерта Петренко С.А. № 31-01 від 12.04.2019 за результатами судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності, підготовлений для використання в цивільному судочинстві. Залишився без ознайомлення висновок судового експерта, яким перше поставлене питання вже було фактично розглянуто та вирішене.
Наявний в матеріалах справи висновок судом не досліджувався, не був відхилений чи підданий сумніву.
З іншої сторони висновок не був визнаний неповним або неясним, необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, тому суд не мав підстав призначати повторну експертизу з тих самих питань, зокрема - чи є Твір створений творчою працею позивача?.
В ухвалі про призначення експертизи не зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності вже наявного висновку експерта.
Апелянт зазначає, що позивач в свою чергу повинен довести тільки факт наявності в нього авторського права та факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, питання суду № 2 на предмет дослідження промислового зразка та питання № 3 про ідентичність - автоматично вибувають з переліку обставин, необхідних для розгляду зазначеного предмета спору та підстав звернення до суду.
Дії, спрямовані на додаткове експертне доведення додаткових обставин, що не мають значення для справи, можуть лише вказувати про штучне затягування розгляду справи.
Апелянт вважає, що призначення експертизи за вказаними питаннями та зупинення провадження у даній справі є недоцільним.
Питання експерту: «Які ознаки промислового зразка є суттєвими? та Чи є ідентичними характеристики «Твору-1» та «Твору-2»? не стосуються предмета спору.
Припущення відповідача щодо віднесення художнього твору - до промислових зразків у зв`язку із чим слід дослідувати об`єкт на предмет промислових властивостей не відповідають положенням законодавства.
Факт, що товар який містить інші частини, окрім тієї, у якій відтворено товар, не звільняє від відповідальності за порушення авторського права на твір.
Питань, які ставляться перед експертом, мають бути сформульовані чітко, ясно і таким чином, щоб вони виключали неоднозначне їх розуміння й тлумачення та відповідали тим об`єктам і матеріалам, які направляються на експертизу.
Неприпустимим є порушення перед експертом питань, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі.
Однак, жодного питання щодо предмету доказування по справі експерту поставлено не було.
Апелянт вважає, судом допущено порушення норм процесуального права при постановленні вказаної ухвали, яка не містить мотивування стосовно зупинення провадження у справі, що передбачено п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, згідно якої суд може за заявою особи, яка бере участь у справі, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи. Реалізацію такого права суд повинен мотивувати. Однак в оскаржуваній ухвалі не зазначено про необхідність зупинення провадження у справі. Враховуючи вимоги процесуального закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі у зв`язку з призначенням експертизи, суд першої інстанції зобов`язаний був навести мотиви необхідності вчинення такої процесуальної дії з викладенням обставин, які входять до предмету доказування у справі та не можуть бути встановлені судом, оскільки потребують спеціальних знань. Таких мотивів в оскаржуваній ухвалі не наведено.
Просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
Вислухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи (ч. 1 ст. 104 ЦПК України).
Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Вирішуючи клопотання про призначення експертизи, суд першої інстанції в ухвалі залишив поза увагою висновок судового експерта Петренко С.А. № 31-01 від 12.04.2019 за результатами судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності, підготовлений для використання в цивільному судочинстві. Суд не навів обставин неповноти такого висновку чи інших доводів, які б вказували на необхідність призначення іншої експертизи чи вирішення додаткових питань експертом. Висновок не був визнаний неповним або незрозумілим, необґрунтованим або таким, що суперечить матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності.
Призначаючи експертизу у сфері інтелектуальної власності, суд першої інстанції в порушення вищенаведених вимог процесуального закону не навів у своїй ухвалі належного обґрунтування, яким чином указані питання стосуються предмета доказування у даному спорі.
Як визначено у статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні суду. Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.
Необхідність судової експертизи в цивільному судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза - це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.
При цьому, судова експертиза призначається лише в разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено судом з призначенням відповідної судової експертизи.
Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
Вирішуючи клопотання про призначення експертизи, суд першої інстанції не зазначив, у чому полягає потреба у спеціальних знаннях та не обґрунтував необхідності встановити такі фактичні дані, а відтак і вирішити спір по суті.
Крім того, судом першої інстанції 28.01.2021 направлено апеляційному суду листа експертної установи про те, що у цій установі відсутній експерт з правом проведення експертизи у сфері інтелектуальної власності, тому оскаржувану ухвалу залишено без виконання, а матеріали справи повернуті суду. 
Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд
       п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Косівського районного суду від 11 грудня 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 05 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач:                                                        І.В. Бойчук
Судді:                                                                        В.А. Девляшевський
                                                                               В.Д. Фединяк