П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

12 березня 2021 р.	м. Одеса	Справа № 400/811/20	
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Миколаїв;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
09.11.2020 року;
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.
             П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                          Головуючого судді – Єщенка О.В.
                           суддів                      – Димерлія О.О.
                                                            – Танасогло Т.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2020 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В С Т А Н О В И В:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 30.01.2020 року №00000953201 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 33 800 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що застосування штрафних санкцій за порушення вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а саме здійснення продажу алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років, реалізації алкогольних напоїв без наявності дозвільних документів (ліцензії) на такий вид діяльності, а також роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, відбулось на підставі неналежних доказів вчинення позивачем вказаних правопорушень, без з`ясування усіх обставин правопорушення, у тому числі їх доведеності, та у відсутність особи, яка притягується до відповідальності, без заслуховування її пояснень з приводу обставин правопорушення. При цьому, позивач зазначає, що порушень закону не допускав, а матеріали правоохоронних органів не є для контролюючого органу автоматичною підставою для прийняття відповідного податкового повідомлення-рішення. Наведене у сукупності свідчать про невідповідність рішення відповідача критерію обґрунтованості і правомірності, що є безумовною підставою для його скасування.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2020 року адміністративний позов задоволено. Суд визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області №00000953201 від 30.01.2020 року про застосування до ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій в сумі 33 800 грн.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що суб`єкт владних повноважень (відповідач) зобов`язаний довести, що він діяв законно, правомірно, в межах своїх повноважень, у спосіб, встановлений законом, з дотриманням процедури і з забезпеченням прав особи, якої стосуються вчинювані дії чи прийняті рішення, обґрунтовано, об`єктивно. Отже, обов`язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, покладено на контролюючий орган.
З огляду на те, що відповідне рішення сільської ради, прийняте на підставі матеріалів інспектора правоохоронного органу стосовно вчинення позивачем адміністративного правопорушення, про застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді зауваження скасоване в судовому порядку, суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність податкового повідомлення-рішення та наявність підстав для його скасування.
В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у Миколаївській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулює спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково не враховано, що механізм застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», визначає Порядок від 02.06.2003 року №790. За правилами п. 5 Порядку від 02.06.2003 року №790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, у тому числі, матеріали правоохоронних органів щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Одержані від органу поліції матеріали свідчили про продаж позивачем алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років, реалізацію алкогольних напоїв без наявності дозвільних документів (ліцензії) на такий вид діяльності, здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, а відтак вчинення порушень п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 року №957, ч. 20 ст. 15, п. 2 ч. 1 ст. 15-3 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР, а відтак давали контролюючому органу всі правові підстави для прийняття відповідного податкового повідомлення-рішення про накладення на суб`єкта господарювання штрафних санкцій. Разом з цим, апелянт вказує, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки приписам ч. 6 ст. 78 КАС України і помилково не враховано, що обов`язковими для врахування адміністративним судом є факти, зокрема, наведені у постанові по справі про адміністративний проступок щодо часу, місця та об`єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дії чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі. При цьому, скасування рішення органу місцевого самоврядування у справі про адміністративне правопорушення позивача відбулось з тих підстав, що відповідне рішення прийнято некомпетентним органом (складом), тобто з процедурних питань і судовим рішенням в адміністративній справі не досліджувалось питання чи мало місце певне діяння та чи вчинене воно відповідною особою. Наведені обставини свідчать про необґрунтованість адміністративного позову, правомірність рішення відповідача, відсутність у суду першої інстанції правових обставин для його скасування та задоволення позову.
Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, основним видом діяльності якої згідно КВЕД - 46.11 є діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; 46.33 оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; 47.99 інші види роздрібної торгівлі поза магазинами.
17.01.2020 року до Головного управління ДПС у Миколаївській області надійшло подання Новоодеського ВП ГУЕП в Миколаївській області від 24.12.2019 року про усунення причин та умов, що сприяли вчиненню ФОП ОСОБА_2 правопорушення.
У поданні контролюючому органу повідомлено, що 10.12.2019 року працівником з ЮП Новоодеського ВП ГУНП в Миколаївській області під час розгляду письмової заяви громадянки ОСОБА_3 , мешканки АДРЕСА_1 , було виявлено факт продажу неповнолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , алкогольних напоїв – 1 літри горілки на розлив та 1 пляшки алкогольного пива «Оболонь» ємністю 2,5 літри громадянкою ОСОБА_1 за місцем проживання останньої: АДРЕСА_2 , яка не мала здійснювати такий вид торгівлі без спеціального дозволу «Ліцензії».
Відносно ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол від 17.12.2019 року №156586 за ч. 2 ст. 156 КУпАП.
При надісланні подання враховано повідомлення, яке надійшло 10.12.2019 року о 10:04 год. зі служби 102 від заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що 10.12.2019 року о 10:01 год. за адресою: АДРЕСА_2 , підопічному ОСОБА_4 , 17 років, продали 1 л горілки та 2 л пива – ОСОБА_1 (магазин вдома); пояснення, відібрані у ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .
Так, згідно пояснень, відібраних 10.12.2019 року у ОСОБА_3 , остання зазначила, що у неї на вихованні та утриманні перебуває неповнолітній онук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Її син, ОСОБА_5 , 09.12.2019 року близько о 14:00 год. вирішив подарувати ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 500 грн. з нагоди Дня народження, яке має відбутись 10.12.2019 року. В подальшому, близько 21:00 год. 09.12.2019 року онук ОСОБА_6 повідомив, що близько 20:00 год. він прийшов до місцевого приватного підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), де купив у неї розливну горілку 1 літр та алкогольне пиво «Оболонь» в полімерній пляшці ємністю 2,5 літри, але решту з 500 грн., а саме розміром 380 грн., йому не повернули, оскільки ОСОБА_3 заборгувала за молочні продукти, придбані декілька років тому. Також, ОСОБА_3 зазначила, що неодноразово зверталась до приватного підприємця із проханням не продавати її онуку алкогольні напої, але остання на звернення не реагує.
Згідно пояснень, відібраних 10.12.2019 року у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній зазначив, що 09.12.2019 року близько 14:00 год. його дядько ОСОБА_5 подарував 500 грн. з нагоди Дня народження, що має відбутись 10.12.2019 року. Зазначені кошти витрачені частково на власний розсуд, а сам 09.12.2019 року близько 20:00 год. він прийшов до місцевого приватного підприємця – ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , та попросив її продати спиртні напої – горілку в кількості 1 літр та алкогольне пиво «Оболонь» одну пляшку ємністю 2,5 літри. ОСОБА_1 погодилась на це та продала зазначену горілку по ціні 62 грн. за 1 літр та пиво – 58 грн. за 2,5 літри. Решту грошей 380 грн. ОСОБА_1 не повернула, пояснивши, що його бабуся ОСОБА_3 заборгувала вказану суму за молочні продукти. Про зазначене він розповів своїй бабусі.
У відібраних 10.12.2019 року поясненнях ОСОБА_5 підтверджує передавання 500 грн. його матері ОСОБА_3 для привітання племінника ОСОБА_6 .
Згідно пояснень, відібраних 11.12.2019 року у ОСОБА_1 , остання пояснила, що є приватним підприємцем та здійснює продаж продуктів харчування відповідно даних, зазначених в Єдиному реєстрі. Громадянка ОСОБА_3 заборгувала грошові кошти у розмірі 1400 грн., так як у 2017 році брала продукти харчування на список, але в подальшому борг не повернула. Відносно факту, що 09.12.2019 року близько о 20:00 год. до неї додому приходив онук вказаної громадянки ОСОБА_7 , пояснила, що будь-які алкогольні напої вона йому не продавала.
Розглянувши вказані матеріали, Головним управлінням ДПС у Миколаївській області винесено податкове повідомлення-рішення від 30.01.2020 року №00000953201, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 33 800 грн.
Згідно розрахунку штрафних санкцій, застосування санкцій у сумі 6 800 грн. відбулось у зв`язку із порушенням позивачем п. 2 ч. 1 ст. 15-3 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР, а саме в результаті продажу алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років; 17 000 грн. – у зв`язку із порушенням ч. 20 ст. 15 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР, а саме у зв`язку із реалізацією алкогольних напоїв без наявності дозвільних документів (ліцензії) на такий вид діяльності; п. 1 Постанови Кабінету міністрів України від 30.10.2008 року №957, а саме у зв`язку із здійсненням роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої.
Також, згідно обставин справи, інспектором з ЮП Новоодеського ВП ГУНП в Миколаївській області складено протокол серії АПР18 № 156586 від 17.12.2019 року про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.
За результатом розгляду вказаного протоколу та пояснень позивача і заявників рішенням Виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області від 18.12.2019 року №34 до ОСОБА_1 на підставі ст. 22 КУпАП винесено усне зауваження у зв`язку із скоєнням правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП України, Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Заборонено ОСОБА_1 здійснювати торгівлю підакцизних товарів без дозвільних документів, зобов`язано в обов`язковому порядку придбати ліцензію про право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та Ліцензію про право торгівлі тютюновими виробами та зобов`язано в подальшому не порушувати законодавство України та не продавати неповнолітнім алкогольні та тютюнові вироби.
Не погоджуючись із наведеним рішенням Виконавчого комітету, позивач оскаржив його в судовому порядку.
Так, рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 18 серпня 2020 року по справі №482/236/20 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області від 18.12.2019 року №34 «Про розгляд адміністративної справи стосовно громадянки ОСОБА_1 ». Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 КУпАП.
Разом з цим, не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням, посилаючись на його неправомірність та необґрунтованість, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про його скасування.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 року №481/95-ВР (в редакції, яка діє на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ч. 20 ст. 15 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР (в редакції, яка діє на момент виникнення спірних правовідносин) роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 15-3 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР (в редакції, яка діє на момент виникнення спірних правовідносин) забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.
Разом з цим, ч. 10 ст. 18 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.
Вказані повноваження Кабінету Міністрів України реалізовані у постанові від 30 жовтня 2008 року №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв».
Недотримання цих правил має наслідки відповідальності, передбачені ст. 17 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР.
Зокрема, відповідно до ч. 2 вказаної статті Закону від 19.12.1995 року №481/95-В (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) у разі:
роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень;
порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень;
роздрібної торгівлі алкогольними напоями, горілкою за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.
Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначає Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 2 червня 2003 року №790.
За правилами п. 5 Порядку від 2 червня 2003 року №790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, у тому числі, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Як свідчать обставини справи оспорюване за цим позовом податкове повідомлення-рішення прийнято з урахуванням матеріалів правоохоронного органу про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.
Вказане правопорушення встановлено на підставі пояснень осіб, які потерпіли від дій суб`єкта господарювання, та позивача.
При цьому, як під час відібрання пояснень правоохоронним органом так і під час розгляду справи Виконавчим комітетом позивач заперечував проти допущення ним пред`явлених звинувачень.
У тому числі, апеляційний суд враховує, що факт продажу позивачем відповідної продукції зафіксовано не було, належні докази, які б підтверджували реалізацію алкогольних напоїв з порушеннями не зафіксовано, відсутні відповідні розрахункові документи чи матеріали, які б підтверджували пропонування позивачем до продажу цього товару тощо.
Із встановлених обставин вбачається, що продаж алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років; реалізація алкогольних напоїв без наявності дозвільних документів (ліцензії) на такий вид діяльності; здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої підтверджується лише поясненнями самого неповнолітнього та опікуна неповнолітньої особи.
Апеляційний суд зазначає, що відповідно до положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на те, що сам факт продажу (реалізації) алкогольних напоїв з порушенням установлених правил не підтверджений відповідними доказами, апеляційний суд не може погодитись із правомірністю і обґрунтованістю рішення суб`єкта владних повноважень.
У зв`язку із чим, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для скасування оспорюваного за цим позовом рішення суб`єкта владних повноважень.
Водночас, апеляційний суд враховує, що постанова Виконавчого комітету не є рішенням суду у справі про адміністративні правопорушення в розумінні положень ч. 6 ст. 78 КАС України, а тому зазначене рішення не може бути обов`язковим для адміністративного суду, що розглядає справу в питаннях чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.
Наведеним нормам адміністративного процесуального законодавства суд першої інстанції належної правової оцінки не надав, у зв`язку із чим допустив неправильне застосуванням норм законодавства, що регулює спірні правовідносини.
З огляду на наведене, оскільки висновки суду про задоволення позову є правильними, проте не відповідають нормам матеріального і процесуального законодавства, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до ст. 317 КАС України підлягає зміні.
Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області – задовольнити частково.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2020 року в мотивувальній частині – змінити.
В іншій частині рішення суду першої інстанції – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

    Головуючий суддя:                                                            О.В. Єщенко
                             
                            судді:                                                            О.О. Димерлій
                                                                                                    
                                                                                                   Т.М. Танасогло