УХВАЛА

11 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 240/926/20
адміністративне провадження № К/9901/32725/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі – Суд):
судді-доповідача – Радишевської О.Р.,
суддів – Кашпур  О.В., Уханенка С.А.,
перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року в справі №240/926/20 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, стягнення грошової компенсації за невикористані календарні дні відпусток,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , у якому просила:
– визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування і невиплати грошової компенсації за додаткові  відпустки як учаснику бойових дій за період із 2016 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме: 02 липня 2019 року;
– визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування і невиплати грошової компенсації за додаткові відпустки як одинокій матері, за період із 2016 року по            2019 рік, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме: 02 липня 2019 року;
– визнати протиправною бездіяльність щодо непроведення повного розрахунку на день звільнення з військової служби, а саме: 02 липня 2019 року;
– стягнути грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткових відпусток як учаснику бойових дій та одинокій матері за період із 2016 року по                  2019 рік та відповідно з 2016 року по 2019 рік , виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме: 02 липня 2019 в сумі            33897,60 грн без утримання податку з доходів фізичних осіб.
25 листопада 2020 року до Верховного Суду надіслано касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від               13 квітня 2020 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від              16 жовтня 2020 року в справі №240/926/20.
Ухвалою Верховного Суду від 03 грудня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху; надано скаржнику строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку касаційної скарги, зазначеного у мотивувальній частині ухвали, шляхом: надіслання до суду касаційної інстанції заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням поважних підстав для його поновлення і надіслання належних доказів.
21 грудня 2020 року на виконання вимог ухвали Суду скаржником надіслано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, обґрунтовуючи його тим, що копію постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року отримано 28 жовтня 2020 року, долучивши копії: супровідного листа від Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року №240/926/20/29242/2020; конверта від Сьомого апеляційного адміністративного суду, в якому вона направлялася. 
Статтею 329 КАС України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється із дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Оскільки касаційну скаргу подано скаржником протягом тридцяти днів із дня вручення йому оскаржуваного судового рішення, Суд уважає, що заява про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які, у розумінні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Предметом розгляду цієї справи є: визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування і невиплати грошової компенсації за додаткові  відпустки як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме: 02 липня 2019 року; визнання  протиправною бездіяльності щодо ненарахування і невиплати грошової компенсації за додаткові відпустки як одинокій матері, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме: 02 липня 2019 року; визнання протиправною бездіяльності щодо непроведення повного розрахунку на день звільнення з військової служби, а саме: 02 липня 2019 року; стягнення грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткових відпусток як учаснику бойових дій та одинокій матері.
Відомостей про те, що позивач є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до пункту 1 частини шостої статті               12 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 50 Закону України “Про запобігання корупції”, суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.
За таких обставин і правового регулювання публічно-правовий спір у цій справі відноситься до справ незначної складності.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними у рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у цьому випадку обставин, наведених у підпунктах «а»–«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а судом не встановлено виключень щодо посади позивача у цій справі в аспекті пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України в поєднанні зі статтею 50 Закону України «Про запобігання корупції».
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 12, 328, 329, 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Задовольнити заяву військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на касаційне оскарження та поновити цей строк.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від                13 квітня 2020 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від              16 жовтня 2020 року в справі №240/926/20.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                           О.В. Кашпур
                                                                                                      С.А. Уханенко