ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2021 р.	Справа № 520/2007/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Перцової Т.С. ,
за участю секретаря судового засідання Губарєвої В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛДМ ПРОФІ" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2020 року (суддя Бабаєв А.І.; м. Харків; повний текст рішення складено 04.08.2020) по справі № 520/2007/2020
за позовом         Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛДМ ПРОФІ"  
до         Головного управління Державної податкової служби у Харківській області                 
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю “ЛДМ ПРОФІ” (далі по тексту – позивач, ТОВ «ЛДМ ПРОФІ») звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (далі по тексту – відповідач, ГУДПС у Харківській області), в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного Управління ДФС України у Харківській області № 00001091406 від 03 травня 2019 року, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛДМ “ПРОФІ” застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного Управління ДФС України у Харківській області № 00001111406 від 03 травня 2019 року, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛДМ “ПРОФІ” застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) 127376,98 (сто двадцять сім тисяч триста сімдесят шість) гривень 98 копійок.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що податкові повідомлення-рішення № 00001091406 від 03 травня 2019 року та № 00001111406 від 03 травня 2019 року, на думку позивача, є протиправними та підлягають скасуванню.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2020 по справі № 520/2007/2020 у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛДМ ПРОФІ” (61002, Харківська обл., місто Харків, вул., Маршала Бажанова, будинок 21/23, офіс 11-Н) до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (61057, Харківська обл., місто Харків, вул. Пушкінська, будинок 46) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень – відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, з викладенням в ньому висновків, які не відповідають обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2020 по справі № 520/2007/2020 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначає, що податкове повідомлення-рішення № 00001111406 прийнято на підставі акта перевірки від 12.04.2019 № 1209/20-40-14-06-06/38000431, яким встановлено порушення позивачем статті 1 Закону України від 23.09.994 № 185/94-ВР “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” із змінами та доповненнями, та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і згідно зі статтею 13 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII “Про валюту і валютні операції”. Однак, Закон України “Про валюту і валютні операції” прийнято 21.06.2018, а набрав чинності останній лише 07.02.2019. Одночасно з набранням чинності Законом України “Про валюту і валютні операції” втратив чинність Закон України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті”. Тобто вказані закони мають різну темпоральну дію, з огляду на що не можуть бути застосовані одночасно.
Вказує, що орган валютного контролю приймає рішення про притягнення суб`єктів валютних операцій до відповідальності на підставі норм, що є чинними на момент вчинення порушення. Відповідно до зазначених приписів, у контролюючого органу відсутні підстави для притягнення до відповідальності суб`єкта господарювання на підставі ЗУ “Про валюту і валютні операції”, який не діяв на момент спливу 180-денного строку для зарахування валютної виручки.
Вказує, що податкове повідомлення-рішення від 03.05.2019 № 00001091406 є незаконним, оскільки останнім не визначено ані порушення, яке є підставою для відповідальності, ані норми, яка встановлює вид та міру відповідальності за таке порушення.
У надісланому відзиві, з викладених підстав, відповідач просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2021 по справі №520/2007/2020 замінено відповідача по справі № 520/5056/2020 з Головного управління ДПС у Харківській області (код ЄДРПОУ 43143704) на Головне управління ДПС у Харківській області (код ЄДРПОУ ВП 43983495).
У відповідності до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛДМ ПРОФІ" з питань дотримання вимог валютного законодавства за зовнішньоекономічним контрактом від 20.06.2018 № 20.06.1 за період з 20.06.2018 по 31.03.2019.
За результатом перевірки складено акт від 12.04.2019 №1209/20-40-14-06-06/38000431.
Згідно з висновками акту перевірки ТОВ "ЛДМ ПРОФІ" контролюючим органом встановлено порушення:
- ст. 1 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті”, зі змінами та доповненнями, по зовнішньоекономічному Договору поставки від 20.06.2018 №20.06.1, який укладено з ООО “Ледовых Дел Мастера” (Російська Федерація);
- ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 „Про систему валютного регулювання і валютного контролю” зі змінами та доповненнями, в частині порушення строків декларування валютних цінностей, що знаходяться за межами України станом на 01.01.2019 по зовнішньоекономічному Договору поставки від 20.06.2018 №20.06.1, укладеному з ООО “Ледовых Дел Мастера” (Російська Федерація).
На підставі висновків акту перевірки Головним Управлінням ДФС України у Харківській області винесено податкове повідомлення-рішення № 00001091406 від 03 травня 2019 року, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп. та податкове повідомлення-рішення № 00001111406 від 03 травня 2019 року, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) 127376,98 (сто двадцять сім тисяч триста сімдесят шість) гривень 98 копійок.
Позивач, вважаючи оскаржувані рішення відповідача протиправними, звернувся з даним позовом до суду.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючий орган під час винесення податкових повідомлень-рішень № 00001091406 від 03 травня 2019 року та № 00001111406 від 03 травня 2019 року діяв, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з таких підстав.
Щодо податкового повідомлення - рішення Головного Управління ДФС України у Харківській області № 00001091406 від 03 травня 2019 року, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛДМ ПРОФІ” застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп. на підставі встановлених актом перевірки порушень ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 “Про систему валютного регулювання та валютного контролю” та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та згідно з п. 8 статті 16 “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII “Про валюту і валютні операції”, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 №15-93, валютні цінності та інше майно резидентів, яке перебуває за межами України, підлягає обов`язковому декларуванню у Національному банку України. 
Порядок і терміни декларування встановлюються Національним банком України. 
Національний банк України гарантує таємницю інформації, зазначеної в пункті 1 цієї статті, відповідно до положень статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність".
Відповідно до пункту 2 статті 16 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 №15-93, до резидентів, нерезидентів, винних у порушенні правил валютного регулювання і валютного контролю, застосовуються такі міри відповідальності (фінансові санкції): за невиконання резидентами вимог щодо декларування валютних цінностей та іншого майна, передбачених статтею 9 цього Декрету, - штраф у сумі, що встановлюється Національним банком України.
Санкції, передбачені цим пунктом, застосовуються Національним банком України та за його визначенням - підпорядкованими йому установами.
Таким чином, у пункті 2 статті 16 вказаного Декрету компетентним органом, який має застосовувати санкції, передбачені цим пунктом, визначено Національний банк України.
Санкції, передбачені цим пунктом, застосовуються Національним банком України та за його визначенням - підпорядкованими йому установами. Оскарження дій щодо накладення стягнень провадиться у судовому порядку.
Відповідно, органи системи ДФС України не є компетентними органами щодо застосування до суб`єкта господарювання санкцій, визначених у пункті 2 статті 16 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 №15-93.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 00001091406 від 03 травня 2019 року, яким до ТОВ "ЛДМ ПРОФІ" застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 170грн.
Зазначені висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові 10.06.2020 по справі № 160/9757/19.
Щодо податкового повідомлення-рішення Головного Управління ДФС України у Харківській області № 00001111406 від 03 травня 2019 року, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛДМ “ПРОФІ” застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій 127376,98 (сто двадцять сім тисяч триста сімдесят шість) гривень 98 копійок на підставі встановлених актом перевірки порушень статті 1 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” із змінами та доповненнями, та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та згідно зі статтею 13 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII “Про валюту і валютні операції”, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі ст. 1 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” від 23.09.1994 року №185/94-ВР (в редакції, що діяла в період здійснення операцій), виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації (z0374-12)) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Виручка резидента за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом) вважається перерахованою на його банківський рахунок за заявою резидента, якщо належна сума врегульована Експортно-кредитним агентством.
Вимоги частини першої цієї статті не поширюються на експорт послуг (крім транспортних і страхових), прав інтелектуальної власності, авторських та суміжних прав.
Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.
Між тим, з введенням в дію Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 року №2473-VIII (далі по тексту - Закон №2473), з 07.02.2019 року Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 року №185/94-ВР втратив чинність.
Як вбачається з розрахунку пені ТОВ «ЛДМ ПРОФІ» за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД до акта перевірки від 12.04.2019 №1209/20-40-14-06-06/33800431, нарахування позивачу пені відбулось за період з 19.12.2018 по 31.03.2019 (а.с.21).
Таким чином, у періоді, за який відповідачем була нарахована пеня, були чинними почергово два закони: з 19.12.2018 по 06.02.2019 включно - Закон №185, з 07.02.2019 по 31.03.2019 - Закон №2473. Відповідно, у цьому періоді змінили один одного правові режими валютного контролю та валютного нагляду.
Так, з 07.02.2019 введений в дію Закон №2473, який замість Закону №185 визначив можливість встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Частиною 5 статті 13 Закону №2473 також передбачене нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару). При цьому, строки розрахунків встановлюються Національним банком України відповідно до частини 1 статті 13 Закону №2473 та за загальним правилом пункту 21 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 02.01.2019 № 5, складають 365 календарних днів з дня митного оформлення продукції, що експортується.
В свою чергу, положення частини 8 статті 16 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2473 встановлюють, що установи, суб`єкти валютних операцій, які до дня введення в дію цього Закону порушили вимоги Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Указу Президента України від 27 червня 1999 року № 734/99 «Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства» та (або) нормативно-правових актів Національного банку України з питань валютного регулювання та контролю, несуть відповідальність, передбачену законодавством України, що діяло на день вчинення таких порушень.
Таким чином, якщо граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів встановлені Законом №185 було порушено до дати введення в дію Закону №2473, то застосовуються строки й відповідальність визначені Законом №185.
Так, з розрахунку пені ТОВ «ЛДМ ПРОФІ» за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД до акта перевірки від 12.04.2019 №1209/20-40-14-06-06/33800431 вбачається, що нарахування позивачу пені відбулось за період з 19.12.2018 по 31.03.2019, кількість прострочки склала 103 дні (а.с.21).
Тобто, відповідачем встановлено порушення 180-денного строку розрахунків операції резидента за експортним договором поставки від 20.06.2018 року №20.06.1, які були допущені до 07 лютого 2019 року, при цьому пеня нарахована як за періоди, в яких діяв Закон №185, так і за період в яких діяв Закону №2473.
Як вже зазначалось, частина 8 статті 16 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2473 передбачає можливість притягнення до відповідальності на підставі законодавства, яке діяло раніше, тільки за порушення певного переліку нормативно-правових актів.
До цих нормативних актів належить Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Указ Президента України від 27 червня 1999 року № 734/99 «Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства» та (або) нормативно-правові акти Національного банку України з питань валютного регулювання та контролю.
Закон №185 відсутній у цьому переліку, у той час як, саме за порушення строків, визначених статтею 1 цього закону, можливе нарахування пені.
Зважаючи на це, після 07.02.2019 пеня за порушення строків зарахування валютної виручки на підставі Закону №185 нараховуватися не може.
Колегія суддів звертає увагу, що, зокрема, у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року №4-зп/1997 Конституційний Суд України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовує однопредметний акт, який діяв у часі раніше.
Також у пункті 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/1999 зазначається, що перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).
За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу.
Під час існування спірних правовідносин Закон №185 втратив чинність без встановлення перехідного періоду, впродовж якого передбачена ним відповідальність може бути застосована. Тому, після 07.02.2019 нарахування пені на підставі Закону №185 є неправомірним.
Припинення нарахування пені за порушення строків зарахування валютної виручки після 07.02.2019 відповідає меті зміни правового регулювання у цій сфері, якою є лібералізація валютних розрахунків. За відсутності потреби у терміновому надходженні іноземної валюти на рахунки резидентів, така пеня втрачає своє компенсаторне значення.
Як вбачається з матеріалів справи, пеню позивачу нараховано за період з 19.12.2018 по 31.03.2019, а податкове повідомлення-рішення № 00001111406 прийнято 03 травня 2019 року на підставі положень статті 13 Закону України від 21.06.2018 № 2473 «Про валюту і валютні операції», який набрав чинності лише 07.02.2019. Однак, п.8 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного закону передбачено, що рішення про застосування до уповноважених установ, суб`єктів валютних операцій заходів впливу приймається органами валютного нагляду відповідно до компетенції, визначеної частинами п`ятою і шостою статті 11 цього Закону, у порядку, визначеному законодавством, що діє на день прийняття відповідного рішення.
Оскільки зазначеним законом передбачено строки розрахунків, які складають 365 календарних днів з дня митного оформлення продукції, що експортується, колегія суддів приходить до висновку про неправомірність притягнення до відповідальності позивача за Законом України №2473 «Про валюту і валютні операції». 
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про неправомірність податкового повідомлення-рішення Головного Управління ДФС України у Харківській області № 00001111406 від 03 травня 2019 року, а отже, вважає останнє таким, що належить скасувати.
У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи викладене вище, рішення суду першої інстанції прийнято при неповному з`ясуванні обставин у справі, з порушенням норм матеріального і процесуального права, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування рішення з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛДМ ПРОФІ" задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2020 року по справі № 520/2007/2020 скасувати.
Прийняти постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛДМ ПРОФІ" задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного Управління ДФС України у Харківській області № 00001091406 від 03 травня 2019 року, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛДМ “ПРОФІ” застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп.;
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного Управління ДФС України у Харківській області № 00001111406 від 03 травня 2019 року, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛДМ “ПРОФІ” застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) 127376,98 (сто двадцять сім тисяч триста сімдесят шість) гривень 98 копійок.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій	
Судді	   	В.Б. Русанова    Т.С. Перцова   	
Повний текст постанови складено  12.02.2021 року