ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/6263/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 січня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                     судді-доповідача    Кузьменка В. В.,
                                     суддів          Василенка Я. М., Ганечко О. М.,
                                                            
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві справу за заявою Офісу великих платників податків Державної податкової служби до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» про стягнення коштів за податковим боргом, за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у м.Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.07.2020, - 
В С Т А Н О В И Л А:

Офіс великих платників податків Державної податкової служби звернувся до суду із заявою до Публічного акціонерного товариства «Центренерго», в якому просив стягнути кошти за податковим боргом з ПАТ «Центренерго» у сумі 5458636,33 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.07.2020 заяву Офісу великих платників податків Державної податкової служби залишено без руху та надано строк для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви шляхом подання до суду до 24.07.2020 до 11 години 00 хвилин посилань та відповідних доказів, наявність яких зумовила звернення до суду з вимогами про стягнення коштів за податковим боргом, у порядку статті 283 КАС України.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.07.2020 заяву  повернуто позивачу у зв`язку з тим, що не усунено її недоліки.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Враховуючи, що безпосередня участь сторін у судовому засіданні, в даному випадку, не є обов`язковою, оскільки матеріали справи містять достатньо письмових доказів для з`ясування фактичних обставин, та з огляду на заходи щодо запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, колегія суддів у відповідності до  ст. 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін в порядку письмового провадження. 
Відповідно до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. 
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для повернення позовної заяви, так як згідно з абзацом 2 ч. 3 ст. 283 КАС України невиконання вимог суду в установлений строк тягне за собою повернення заявнику заяви та доданих до неї документів.
Суд перевіряє позовну заяву на предмет дотримання вимог, встановлених КАС України, та у випадку недодержання позивачем таких вимог при подачі заяви суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначає спосіб усунення недоліків позовної заяви, і у випадку неусунення її недоліків позовна заява повертається позивачеві.
Відповідно до ч.3 ст.6 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України
Особливості провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів визначені ст. 283 КАС України.
Заява подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, у письмовій формі та повинна містити:
1) найменування адміністративного суду;
2) найменування, поштову адресу, а також номер засобу зв`язку заявника;
3) найменування, поштову адресу, а також номер засобу зв`язку, якщо такий відомий, щодо сторони, до якої застосовуються заходи, визначені частиною першою цієї статті;
4) підстави звернення із заявою, обставини, що підтверджуються доказами, та вимоги заявника;
5) перелік документів та інших матеріалів, що додаються;
6) підпис уповноваженої особи суб`єкта владних повноважень, що скріплюється печаткою.
У разі недотримання вимог частини другої цієї статті суд повідомляє про це заявника та надає йому строк, але не більше ніж 24 години, для усунення недоліків.
Невиконання вимог суду в установлений строк тягне за собою повернення заявнику подання та доданих до нього документів.
Як встановлено у ході апеляційного розгляду, підставою для звернення з цією заявою є наявність у ПАТ «Центренерго» податкового боргу у розмірі 5458636,33 грн, який складається із узгодженої суми заборгованості з податку на прибуток приватних підприємств.
22.05.2020 заявником було направлено ПАТ «Центренерго» податкову вимогу від 18.05.2020 №216-10.
Пунктом 95.2 ст.95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Отже, через 60 днів з дня направлення вимоги, у органу доходів та зборів виникає право на звернення до суду щодо стягнення суми податкового боргу (в тому числі і в порядку звернення до суду із заявою).
Враховуючи вказану норму, та вручення вимоги уповноваженій особі ПАТ «Центренерго» 26.05.2020, судом першої інстанції зроблено висновок, про те, що перебіг 60-денного строку, встановленого п. 95.2 ст.95 Податкового кодексу України, розпочався з 00 год. 00 хв. 27.05.2020. Отже, перебіг цього строку закінчиться о 24 год. 00 хв. - 25.07.2020, відтак, звернення до суду з даною заявою є передчасним.
Апелянт посилається на те, що облік 60-ти днів, наданих контролюючому органу Податковим законодавством, починається саме з моменту направлення податковим органом вимоги платнику податку, а не з моменту отримання платником податку такої вимоги.
Так, положеннями п.58.3 ст.58 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Пунктом 42.2. статті 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Крім іншого, згідно п. 4.6 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.10.2012 року №1113 (у редакції, чинній на 01.04.2013 року) податкова вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі, якщо її передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.
Згідно п. 4.7 цього Порядку дата надсилання (вручення) проставляється на корінці податкової вимоги: посадовою особою платника податків - юридичної особи (фізичною особою - платником податків) або її законним представником - у разі вручення податкової вимоги під розписку; працівником структурного підрозділу, до функцій якого належать приймання, реєстрація та обробка вхідної і вихідної кореспонденції, у разі надіслання листом з повідомленням про вручення. При цьому повідомлення про вручення прикріплюється до корінця податкової вимоги.
Отже, належним доказом надіслання податкової вимоги юридичній особі є рекомендоване повідомлення про вручення.
Цей висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 12.06.2018 року у справі № 809/261/13-а та від 31.03.2020 року у справі № 813/1718/15.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належність надіслання (вручення) платнику податку вимоги про сплату податкового боргу законодавець пов`язує із завершальною подією - фактом вручення/невручення надісланої вимоги, що свідчить про необґрунтованість доводів заявника.
Суд звертає увагу заявника, що повернення заяви не є перешкодою для повторного звернення з нею до суду після усунення її недоліків, але не пізніше ніж протягом 48 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.
Стаття 19 Конституції України визначає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Офіс великих платників податків Державної податкової служби як орган державної влади діє на підставі в межах та у спосіб, що встановлений законом з метою захисту інтересів держави в особі контролюючого органу та реалізуючи встановлену КАС України можливість звернення до суду із відповідною заявою, оскільки стягнення коштів в порядку ст. 283 КАС України є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.
Невиконання вимог суду в установлений строк тягне за собою повернення заявнику подання та доданих до нього документів.
Колегія суддів також звертає увагу на максимально короткі строки що встановлені ст. 283 КАС України, що також впливає на можливість швидкого реагування, у даному випадку, для усунення недоліків заяви.
При цьому, судова колегія також враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні по справі «Белет проти Франції», відповідно до яких стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. 
ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, у тому числі процесуальні заборони й обмеження, які полягають у тому, щоб судовий процес не перетворився на безладний рух. Разом з тим суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лиш фактичним, але й реальним.
У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. 
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. 
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -
                                                   П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.07.2020 року у справі за заявою Офісу великих платників податків Державної податкової служби до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» про стягнення коштів за податковим боргом - залишити без задоволення.
Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.07.2020  - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:                                                                        В. В. Кузьменко 

Судді:                                                                                           Я. М. Василенко 

                                                                                                    О. М. Ганечко                                                            

Повний текст постанови виготовлено 12.01.2021